ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2022 р.                                                                     Справа №921/39/21
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий-суддя                                                                         Желік М.Б. 
судді                                                                                                Орищин Г.В.
                                                                                                             Галушко Н.А. 

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 10.08.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/2741/21 від 11.08.2021) 
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2021 (повний текст складено 29.07.2021, суддя А.М.Сидорук), 
у справі №921/39/21 
за заявою боржника фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , про відкриття провадження у справі про  неплатоспроможність 

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2021 у справі №921/39/21 відмовлено в задоволенні клопотання б/н від 20.07.2021 представника боржника ОСОБА_1 – адвоката Півторака В.М. про призначення підсумкового засідання суду, закрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.04.2021, припинено повноваження керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Шимечко Андрія Ярославовича.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2021 у справі №921/39/21 про закриття провадження у справі про неплатоспроможність та направити справу до Господарського суду Тернопільської області для продовження розгляду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 справу №921/39/21 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя (суддя-доповідач), члени колегії – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.08.2021, після усунення недоліків апеляційної скарги, ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2021 у справі №921/39/21, відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 15.09.2021. 
10.09.2021 на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Шимечка А.Я.  надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №01-04/6312/21 від 10.09.2021). 
15.09.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Орищин Г.В. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 судове засідання у справі призначено на 06.10.2021.
Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 розгляд справи відкладено на 16.02.2022.
15.02.2022 на адресу суду надійшло доповнення до відзиву №24 від 09.09.2021 на апеляційну скаргу.
В судове засідання 16.02.2022 учасники справи явки не забезпечили.
Враховуючи те, що явка учасників справи в судове засідання не визнавалась обов`язковою, учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.04.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; оприлюднено на офіційному веб-сайті  оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича, (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №738 від 08.04.2013); заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно; встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 19.05.2021 для подачі до суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду; встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 09.06.2021 для підготовки та подання до суду плану реструктуризації боргів боржника; призначено попереднє судове засідання на 18.06.2021.
20.05.2021 на адресу Господарського суду Тернопільської області від керуючого реструктуризацією Шимечка А.Я. надійшла заява №19 від 19.05.2021 про результати розгляду вимог кредиторів, у якій повідомлено суд про те, що станом на 19.05.2021 на адресу керуючого реструктуризації заяв з кредиторськими вимогами не надходило.
07.07.2021 арбітражний керуючий Шимечко А.Я. звернувся до господарського суду із заявою про закриття провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.90 КУзПБ (до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог) та застосування наслідків, передбачених у ч.4 ст.90 КУзПБ (вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню).
20.07.2021 боржник звернувся до господарського суду з клопотанням про призначення підсумкового засідання з урахуванням норм ч.4 ст.122 КУзПБ.
За результатами попереднього засідання суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства. Ухвалюючи оскаржене судове рішення, місцевий господарський суд встановив, що  кредитори до боржника з грошовими вимогами не звернулися, та дійшов висновку, що вказана обставина унеможливлює встановлення судом ознак неплатоспроможності боржника ОСОБА_1 . При цьому суд застосував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11.02.2021 у справі №910/16593/19.
Вимоги апеляційної скарги боржника обґрунтовано тим, що оскаржену ухвалу постановлено з неправильним застосуванням (тлумаченням) Господарським судом Тернопільської області норм ст.ст. 1, 45, 47, 115, 123, 130 Кодексу України з процедур банкрутства, що призвело до передчасного закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи шляхом застосування судом норм ст.90 КУзПБ, що в подальшому призвело до порушення прав кредиторів на звернення до суду з вимогами до боржника, прав боржника на справедливий суд, та загальним цілям на які спрямовано Кодекс України з процедур банкрутства.
Так, скаржник вважає, що за нормами Кодексу України з процедур банкрутства в попередньому засіданні суду повинна бути призначена дата підсумкового засідання, і лише в підсумковому засіданні могло б вирішуватись питання про подальший хід розгляду справи про неплатоспроможність, однак, в порушення норми п.4 ст.122 КУзПБ суд не призначив дати підсумкового засідання та закрив провадження.
Апелянт не погоджується з висновками суду про те, що відсутність заявлених вимог кредиторів до дня попереднього засідання унеможливлює подальше провадження у справі, оскільки дані вимоги кредиторів можуть бути виявлені і після попереднього засідання суду, така можливість випливає зі змісту п.4, п.6 ст.45 КУзПБ. На думку апелянта, закривши провадження у справі суд першої інстанції позбавив боржника та кредиторів, які могли б звернутись з кредиторськими вимогами до боржника після дати попереднього засідання, права на справедливий суд.
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку з відсутністю кредиторів у справі в суду відсутня процесуальна можливість перейти від стадії реструктуризації боргів до стадії погашення боргів, апелянт вважає, що така можливість випливає з норми ст. 130 КУзПБ.
Окрім того, ознаки неплатоспроможності фізичної особи слід встановити із системного аналізу поданих до заяви боржника документів і факторів відображених у них сум та підстав заборгованості.
У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Шимечко А.Я. підтримав вимоги апеляційної скарги, зазначив, що вважає помилковим застосування правового висновку, викладеного в п.44 постанови Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №910/16593/19, оскільки Кодекс України з процедур банкрутства не містить поняття ознак неплатоспроможності боржника, проте, з аналізу постанови Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №905/2030/19 можна встановити, що перевірка ознак неплатоспроможності боржника проводиться на підставі аналізу його дійсного фінансово-господарського стану, який подається розпорядником майна боржника. І саме поданий аналіз дозволяє суду встановити наявність чи відсутність обставин для закриття провадження у справі через невиявлення ознак платоспроможності боржника.
Відтак арбітражний керуючий вважає, що суд першої інстанції передчасно закрив провадження у справі, безпідставно дійшов висновку про відсутність ознак неплатоспроможності боржника ОСОБА_1 та позбавив права кредиторів звернутись із грошовими вимогами до боржника, а боржника – права на справедливий суд.
У доповненні до відзиву на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Шимечко А.Я. вказує, що боржник при поданні заяви про неплатоспроможність подав суду належні та допустимі докази ознак неплатоспроможності, а саме рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Хрещатик» заборгованості  в розмірі 409  765,15 грн., копію листа Тернопільського МВ ДВС №3549 від 26.01.2021 та копію матеріалів виконавчого провадження ВП29144371. Таким чином, ознаки неплатоспроможності боржника підтверджуються судовим рішенням, що має предиюційне  значення під час встановлення обставин у справі про банкрутство. 
Арбітражний керуючий наголошує, що метою законодавця під час запровадження процедури банкрутства фізичних осіб було створення правового механізму, який дасть змогу фізичній особі боржнику реструктуризувати свої боргові зобов`язання та перевести їх з іноземної в національну валюту України для унеможливлення негайної реалізації житла фізичних осіб, переданих в іпотеку банкам за валютними кредитами.  
Таким чином, арбітражний керуючий вважає помилковим висновок суду про відсутність ознак неплатоспроможності боржника ОСОБА_1 , оскільки в боржника станом на дату подання заяви про порушення провадження у справі про неплатоспроможність, а також на дату закриття провадження у справі, підставою неплатоспроможності було рішення суду, яке набрало законної сили та перебувало і перебуває на виконанні в органах ДВС України.
Як вбачається з матеріалів справи, боржник фізична особа  ОСОБА_1 скористався своїм правом звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства, вказавши про неможливість сплатити заборгованість в розмірі 371  900,63 грн.
Зокрема, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.11.2010 із ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «Хрещатик» заборгованість в розмірі 409  765,15 грн. за договором кредиту №14-243-сп від 22.05.2007, в тому числі звернуто стягнення на предмет іпотеки майнові права на незакінчене будівництво - нежитлове приміщення загальною площею 79,0 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , також стягнуто судовий збір в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 
12.05.2011 Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2-9113/2010 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на корсить ПАТ КБ «Хрещатик» заборгованість в розмірі 409  765,15 грн., в тому числі звернення стягнення на предмет іпотеки майнові права на незакінчене будівництво - нежитлове приміщення загальною площею 79,0 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .
20.11.2014 Відділом ДВС ТМУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-9113/2010, виданого 12.05.2011 Тернопільським міськрайонним судом.
Отже, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 371  900,63 грн.
В підготовчому засіданні 21.04.2021 суд першої інстанції дійшов висновку, що існують підстави вважати, що ОСОБА_1 припинив погашення відповідних боргів по кредиторах, а також на час звернення із відповідною заявою до суду у заявника наявна загроза перед кредиторами, яку належить визнати в справі про неплатоспроможність, включити до реєстру вимог кредиторів, не були предметом розгляду в підготовчому засіданні, їх розмір суд не встановлював і не визнавав. 
Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
За змістом частин 1, 2 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства       подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Відповідно до частини 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства              конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було опубліковано на офіційному сайті Вищого господарського суду України 16.04.2021 (номер публікації 66278). Таким чином останнім днем строку, встановленого у ч.1 ст.45 КУзПБ, є 16.05.2021.
Як вбачається з матеріалів справи, протягом тридцятиденного строку, встановленого ст.45 КУзПБ на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника, будь-яких заяв про визнання грошових вимог до боржника на адресу господарського суду не надходило.
Також, 19.05.2021 керуючий реструктуризацією повідомив господарський суд, що станом на 19.05.2021 на адресу керуючого реструктуризації ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шимечка А.Я., заяв з кредиторськими вимогами до боржника - не надходило.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.06.2021 попереднє засідання відкладено на 02.07.2021, а згодом було відкладено на 20.07.2021.
Станом на 20.07.2021 жодних заяв з грошовими вимогами кредиторів на адресу суду не надійшло.
У відповідності до п.6 ст.90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог. 
Однак, у частині другій цієї статті міститься застереження щодо застосування вказаної норми, а саме у випадку, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог, суд може закрити провадження у справі лише після визнання боржника банкрутом.
Водночас, відсутність кредиторів, які звернулись до з грошовими вимогами до боржника, унеможливлює подальше здійснення розгляду справи, адже за результатами попереднього засідання господарський суд в ухвалі має зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали та визначити дату засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі (ч.4 ст.122 КУзПБ).
При цьому у відповідності до вимог ч.7 ст.123 КУзПБ рішення суду про закриття провадження у справі у підсумковому засіданні суду в провадженні про неплатоспроможність, може бути прийнято, якщо 1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; 2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; 3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо можливості та обов`язку суду в ухвалі за результатами попереднього засідання у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначити дату підсумкового засідання суду та щодо можливості визнати боржника банкрутом відповідно до ч.1 ст.130 КУзПБ.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУзПБ господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.
Тобто, можливість переходу до процедури погашення боргів боржника обумовлена необхідністю прийняття рішення зборами кредиторів, якщо ж відповідне рішення не було прийнято протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність суд вправі ухвалити постанову про визнання боржника банкрутом. 
У разі не звернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника, у суду не має процесуальної можливості перейти до стадії реструктуризації боргів (погашення боргів боржника).
Можливість неприйняття рішення зборами кредиторів у зв`язку з відсутністю у боржника кредиторів є довільним тлумаченням норми ч.1 ст.130 КУзПБ апелянтом. 
З урахуванням встановлених обставин щодо відсутності вимог кредиторів до боржника та неможливості розгляду плану реструктуризації боргів боржника, а відтак і відсутності процесуальної можливості здійснення подальшого провадження у справі (перейти до процедури погашення боргів боржника), підстави для визнання боржника банкрутом відсутні. Разом з цим, за вказаних умов у місцевого господарського суду виникло право прийняти рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Згідно із п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство в інших випадках, передбачених законом.
У п.48, п.49 постанови від 23.12.2021 у справі №921/173/21 Верховний Суд зазначає, що закриття провадження у справі є формою завершення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Тобто, визначення судом підстави для закриття провадження у справі про банкрутство залежить від наявності конкретних обставин, які зумовлюють неможливість подальшого здійснення судового розгляду справи.
Зважаючи на послідовність встановлених судами попередніх інстанцій обставин у цій справі (до боржника не висунуто вимог кредиторів, у зв`язку з чим є неможливим як розгляд плану реструктуризації боргів боржника, проект якого підлягає схваленню зборами кредиторів, так і визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів), відсутність процесуальних норм, якими було б врегульовано можливість здійснення подальшого розгляду справи за названих обставин, а також те, що КУзПБ не встановлює відповідної підстави для закриття провадження у справі про банкрутство в такому випадку, проте не визначає й вичерпного переліку підстав для закриття провадження, Верховний Суд вважає, що правильним у цьому випадку є застосування до спірної ситуації положень п.9 ч.1 ст. 90 КУзПБ як підстави для закриття провадження у справі.
У постанові Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 911/3459/20, (п. 7.23) викладено висновок про те, що «зважаючи на послідовність встановлених судами попередніх інстанцій обставин у цій справі (до боржника не висунуто вимог кредиторів, у зв`язку з чим є неможливим як розгляд плану реструктуризації боргів боржника, проект якого підлягає схваленню зборами кредиторів, так і визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів), відсутність процесуальних норм, якими було б врегульовано можливість здійснення подальшого розгляду справи за названих обставин, а також те, що КУзПБ не встановлює відповідної підстави для закриття провадження у справі про банкрутство в такому випадку, проте не визначає й вичерпного переліку підстав для закриття провадження, застосування до спірної ситуації судами першої та апеляційної інстанцій положень пункту 9 частини першої статті 90 КУзПБ як підстави для закриття провадження у справі, є логічним та виправданим».
Колегія суддів апеляційної інстанції врахувавши наведені правові висновки, зазначає, що у спірному випадку провадження у справі підлягає закриттю також на підставі п.9 ч.1 ст. 90 КУзПБ, водночас, застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ як підстави для закриття провадження у справі замість п.9 ч.1 ст.90 КУзПБ не призвело до прийняття неправильного по суті рішення.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне застосування судом до спірних правовідносин висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 910/16593/19, з огляду на їх неподібність, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що боржником у справі №910/16593/19 була юридична особа і правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 стосуються застосування норм Книги третьої КУзПБ, яка регулює банкрутство юридичних осіб. Однак, із врахуванням норми ст. 113 КУзПБ, відповідно до якої провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою, правові висновки, викладені у постанови Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №910/16593/19, є загальними щодо випадків відсутності заявлених вимог кредиторів як щодо боржника-юридичної особи, так і щодо боржника-фізичної особи. 
Відтак, колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю доводи арбітражного керуючого Шимечка А.Я. про помилковість застосування вказаних правових висновків. Що ж до посилання арбітражного керуючого на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №905/2030/19 щодо встановлення ознак неплатоспроможності боржника на підставі аналізу фінансово-господарського стану слід зазначити, що у справі №905/2030/19 предметом касаційного перегляду була ухвала місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство, і зроблені Верховним Судом правові висновки стосуються підготовчого засідання суду.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає можливості здійснювати процедури банкрутства стосовно особи, до якої не висунуто вимог кредиторів, обставини відсутності заявлених грошових вимог до боржника унеможливлюють подальше провадження у справі про неплатоспроможність боржника.
Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2021 у справі №921/39/21 слід залишити без змін.
В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.
Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

           1. У задоволенні вимог апеляційної скарги  ОСОБА_1 б/н від 10.08.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/2741/21 від 11.08.2021)  – відмовити.
              2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2021 у справі №921/39/21 – залишити без змін.
            3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на скаржника.

          Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

          Повний текст постанови складено 09.03.2022.

Головуючий            суддя                                                            Желік М.Б. 

                                           суддя                                                   Орищин Г.В.

                                          суддя                                                          Галушко Н.А.