ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року	Львів	Справа № 140/10626/21 пров. № А/857/3117/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -                                                Шевчук С.М.,
суддів -                                                                     Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення  Волинського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2021 року  (рішення ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Димарчука Т.М., дата складення повного тексту рішення суду не зазначена) у справі № 140/10626/21 за адміністративним позовом Приватного підприємства "АВГ КАРС" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, суд - 

                                                 В С Т А Н О В И В :
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У вересні 2021 року Приватне підприємство "АВГ КАРС" звернулося до суду з позовом, яким просило:
визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205150/2021/000002/1 від 30 серпня 2021 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби №UA205150/2021/000002/1 від 30 серпня 2021 року про коригування митної вартості товарів.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби на користь приватного підприємства «АВГ КАРС» судовий збір в сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) та витрати, пов`язані із залученням перекладача в сумі 1000,00 грн (одну тисячу гривень 00 копійок).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені всі документи, які подані до митного оформлення та проігноровано ті, які витребовувались митним органом. Зокрема, зазначає, що задекларований транспортний засіб, автомобіль марки «LAND ROVER», модель «RANGE ROVER» є новий з показниками одометра 32 км, згідно акту проведення митного огляду №UA205150/2021/002311 від 28.08.21 року та згідно рахунку-фактури від 20.08.21 вказано пробіг 30 км. Вказує, що платіжне доручення в іноземній валюті №80 від 19.08.21 передує даті інвойсу №01891 від 20.08.21, тобто інвойс виписаний пізніше ніж здійснено платіж; підтверджуючого документа щодо розбіжностей в експортній декларації від 20.08.2021, де вказано вартість 66250 євро та 66000 євро, крім тверджень декларанта про описку продавця нічого не надано; в звіті про оцінку транспортного засобу №433/21 від 27.08.21 спеціаліст оцінювач користався інформацією каталогу ШВАКЕ щодо вартості вживаних автомобілів, а не нових, що не було враховано судом.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  на їх електронну адресу, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що 29 липня 2021 року між ПП «АВГ КАРС» (покупець) та Компанією « STORY AUTO OUTLET B.V.» (продавець) укладено контракт №02/21-SА/AWG, за умовами якого продавець зобов`язаний поставити, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити згідно інвойсів автомобілі легкові нові та бувші у використанні. Пунктами 2.1.-2.2. контракту встановлено, що загальна вартість контракту складає 1000000,00 Євро. Ціни на товар будуть зазначені у інвойсі та/або проформі-інвойсі для відповідної поставки і встановлюються в Євро. Відповідно до п. 3.1 контракту, покупець здійснює оплату вартості товару на умовах попередньої оплати протягом 20 календарних днів з моменту отримання відповідного інвойсу (та/або проформи-інвойс) від продавця. Відповідно до п. 4.1.-4.2. контракту товар буде поставлений на умовах EXW (Гаафтен, Нідерланди) згідно правил Iнкотермс-2020. Продавець зобов`язаний передати товар протягом 14 календарних днів після отримання платежу відповідно до пункту 3.1 договору.
27 серпня 2020 року для митного оформлення в режимі імпорту товару за описом «легковий автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , новий, модельний рік виготовлення 2020, календарний рік виготовлення 2019, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5; призначений для використання дорогами загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2993 см. куб, потужність - 188 kW, тип кузову - універсал, колісна формула - 4x4. Категорія ТЗ за документами виробника М1» декларант ПП «АВГ КАРС» подав митну декларацію №UA205150/2021/002311, в графі 42 якої зазначено ціну автомобіля 66000,00 Євро. В графі 45 зазначено митну вартість товару в сумі 2090827,84 грн (еквівалентну 66350,000 Євро), яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару - за ціною контракту.
До митної декларації додавалися такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 29 липня 2021 року №02/21-SА/AWG; рахунок-фактуру (інвойс) від 20 серпня 2021 року №01891; автотранспортну накладну від 25 серпня 2021 року б/н; сертифікат про походження товару від 24 серпня 2021 року PL/MF/AS 0029833; платіжне доручення від 19 серпня 2021 року №80; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (експертна довідка) від 27 серпня 2021 року №24995/21; договір про надання транспортних послуг від 25 серпня 2021 року №01-08-21/ТР; рахунок на оплату транспортних послуг б/н від 26 серпня 2021 року; копію митної декларації країни відправлення №21NLKSK3G9AH61WD55 від 20 серпня 2021 року; сертифікат відповідності UA.009.111022-21 від 26 серпня 2021 року; звіт про оцінку транспортного засобу №433/21 від 27 серпня 2021 року.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею в електронному повідомленні 27 серпня 2021 року декларанту згідно з статтями 53 та 54 МК України у 10-ти денний термін запропоновано подати такі документи: проформу інвойс відповідно до якої здійснювався платіж; CMR; документи, що підтверджують вартість перевезення оцінюваного товару: довідку про перевезення, договір на перевезення товару з перевізником; договір (угоду, контракт) із третіми особами про поставку товару, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; банківські платіжні документи які підтверджують факт оплати здійснення транспортних послуг; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; інші документи.
Листами від 28 та 30 серпня 2021 року декларант надав відповідачу пояснення та додатково документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: звіт про оцінку транспортного засобу №433/21 від 27 серпня 2021 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 25 серпня 2021 року; договір про надання транспортних послуг від 25 серпня 2021 року №01-08-21/ТР; проформу-інвойс від 03 серпня 2021 року. У листах зазначено, що з метою уникнення витрат, пов`язаних з простоєм транспортного засобу та додатковою платою за перебування у терміналі, просять прийняти рішення щодо митної вартості товару без врахування термінів, зазначених у частині третій статті 53 МК України.
30 серпня 2021 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205150/2021/000002/1. 
Згідно із графою 33 цього рішення заявлена декларантом митна вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки декларантом не надано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України та відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, а документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: - в експортній декларації країни відправлення №21NLKSK3G9AH61WD55 від 20 серпня 2021 року зазначено вартість 66250,00 Євро і 66000,00 Євро; - в експертній довідці №24995/21 від 27 серпня 2021 року, в сертифікаті відповідності UA.009.111022-21 від 26 серпня 2021 року, в експортній декларації країни відправлення №21NLKSK3G9AH61WD55 від 20 серпня 2021 року зазначена власна маса 2661 кг, проте в рахунку на перевезення б/н від 26 серпня 2021 року власна маса 2512,35 кг (5024,69:2шт); - до митного оформлення не подано CMR, документ який свідчить про факт укладання договору на автомобільне перевезення вантажу; - дата платіжного доручення в іноземній валюті №80 від 19 серпня 2021 року передує даті інвойсу №01891 від 20 серпня 2021 року, тобто інвойс виписаний пізніше ніж здійснений платіж. В той час передоплата здійснена по контракту №02/21-SA/AWG від 29 липня 2021 року, проте контракт підписаний на купівлю легкових транспортних засобів на загальну суму 1000000,00 Євро; - відповідно до п.1.1 контракту покупець зобов`язаний прийняти і оплатити згідно інвойсів автомобілі легкові нові та б/y, п.2.2 передбачає, що ціни на товар будуть зазначені в інвойсі або в проформі-інвойсі, згідно з п.3.1 покупець здійснює оплату вартості товару на умовах попередньої оплати протягом 20 календарних днів з моменту отримання відповідного інвойсу або проформи-інвойс. Тобто вище наведені факти свідчать про наявність проформи-інвойсу, яка не подана до митного оформлення. До митного оформлення подано лише рахунок на перевезення б/н від 26 серпня 2021 року, проте відсутні інші транспортні (перевізні) документи, а саме: довідка про перевезення та договір на перевезення товару з перевізником.
При розгляді договору про надання транспортних послуг від 25 серпня 2021 року №01-08-21/ТР митницею спростовано вимогу щодо банківських платіжних документів, які підтверджують факт оплати здійснення транспортних послуг, оскільки в п. 3.2 договору оплата за транспортування здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту отримання відповідного інвойсу.
Також встановлено, що спеціалістом оцінювачем ОСОБА_1 в звіті про оцінку транспортного засобу №433/21 від 27 серпня 2021 року описано наступні пошкодження КТЗ: деформація без пошкодження лакофарбового покриття, оббивки салону, оббивки сидінь, загальний відсоток зменшення вартості КТЗ становить 8% від вартості КТЗ, проте оцінюваний автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER є новим. Дані наведені в звіті про оцінку транспортного засобу прийняті до уваги митницею виключно як джерело довідкової інформації і носять консультаційний характер, та не можуть бути використані для підтвердження вартості на вищевказаний товар.
У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також, вимогами ч.6 ст.54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 69598,00 Євро за МД від 24 травня 2021 року № UA204130/2021/008827.
Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205150/2021/00027.
30 серпня 2021 року декларантом подано митну декларацію №UA205150/2021/002376, за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, шляхом надання гарантій.
Вважаючи вказане вище рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість товару. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу. Відтак, суд дійшов висновку, що підстави вважати, що рішення відповідача №UA205150/2021/000002/1 від 30 серпня 2021 року про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 1 та 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з частиною четвертою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За правилами статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме ч.3 ст.53 МК України надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо піни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Саме по собі спрацювання автоматизованої системи аналізу і управління ризиками не є безумовною підставою витребувати додаткові документи.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Як вбачається із матеріалів справи, декларантом до митної декларації додавалися такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 29 липня 2021 року №02/21-SА/AWG; рахунок-фактуру (інвойс) від 20 серпня 2021 року №01891; автотранспортну накладну від 25 серпня 2021 року б/н; сертифікат про походження товару від 24 серпня 2021 року PL/MF/AS 0029833; платіжне доручення від 19 серпня 2021 року №80; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (експертна довідка) від 27 серпня 2021 року №24995/21; договір про надання транспортних послуг від 25 серпня 2021 року №01-08-21/ТР; рахунок на оплату транспортних послуг б/н від 26 серпня 2021 року; копію митної декларації країни відправлення №21NLKSK3G9AH61WD55 від 20 серпня 2021 року; сертифікат відповідності UA.009.111022-21 від 26 серпня 2021 року; звіт про оцінку транспортного засобу №433/21 від 27 серпня 2021 року, СMR б/н від 25.08.2021 (а.с.24-39,42-46, 51).
З декларації вбачається, що до неї було подано додатки в яких були наявні всі обов`язкові документи передбачені ч. 1, 2 ст.53 МК України і даних документів було цілком достатньо для підтвердження митної вартості і відповідно завершення митного оформлення.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).
Таким чином, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти. Витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Відповідно до п. 5 «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.
Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами передбачено Розділом XII Митного кодексу України.
У відповідності до ч 1 ст. 364 МК України цей розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.
Згідно з митної декларації одержувачем товару є юридична особа.
Враховуючи, що товар, який переміщувався через митний кордон України для особистих потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, відповідно до вказаних правовідносин підлягає застосуванню Розділом XII Митного кодексу України.
Відповідно до ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Положення ст. 368 МК України надає право митному органу визначити вартість самостійно на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари лише у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів, які митний орган у своєму рішенні про коригування митної вартості товару не навів.
Крім того, положення ст. 368 МК України наділяє правом митний орган самостійно визначити митну вартість товару лише на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари.
Як встановлено з матеріалів справи, в підтвердження складових митної вартості товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 29 липня 2021 року №02/21-SА/AWG, який містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; проформа-інвойс від 03 серпня 2021 року визначає вартість товару 66000,00 Євро. Такі ж відомості щодо вартості товару 66000,00 Євро містить і рахунок-фактура (інвойс) від 20 серпня 2021 року №01891. 
Доказом оплати є платіжне доручення в іноземній валюті від 19 серпня 2021 року №80 на суму 66000,00 Євро, за яким можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу, номер контракту, автомобіль (номер кузова НОМЕР_1 ) та суму коштів, що відповідає вартості товару за рахунком-фактурою від 20 серпня 2021 року №01891.
Відтак, сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Поряд з цим, у своїй постанові від 29.05.2019 у справі №818/6493/13-а Верховний Суд зазначає, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів таких відомостей не містить.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі  1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (Ь) статті VII цієї угоди під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (Ь) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку з наявними сумнівами у правильності визначення митної вартості автомобіля декларантом.
Поряд з цим, відповідно до норм статей 51-58 МК України, самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.
Крім цього, в підтвердження своєї позиції відносно визначеної вартості транспортного засобу, митним органом не надано жодного доказу, який би спростував зміст проформи-інвойсу від 03 серпня 2021 року та платіжного доручення від 19 серпня 2021 року №80 (а.с.24, 27), в яких вказано узгоджену вартість автомобіля в сумі 66000 євро, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів країни експорту інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу транспортного засобу марки: LAND ROVER, модель RANGE ROVER, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 66000 євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб. 
Твердження апелянта про зазначення в експортній декларації країни відправлення №21NLKSK3G9AH61WD55 від 20 серпня 2021 року різних вартостей транспортного засобу 66250,00 Євро та 66000,00 Євро спростовуються листом декларанта, яким повідомлено митний орган, що продавцем при формуванні експортної декларації допущено технічну описку в одній графі і правильною слід вважати суму 66000,00 Євро, про що листом від 30 серпня 2021 року декларантом було повідомлено митний орган.
Окрім того, суд зазначає, що експортна декларація країни відправлення не може вважатись обґрунтованим сумнівом митного органу в правильності визначення митної вартості, позаяк вказаний документ не є первинним бухгалтерським або фінансовим документом, який достеменно вказує на митну вартість імпортованого товару. При цьому, митним органом не здобуто відомостей щодо недійсності та /або підробки первинних та фінансових документів наданих митному органу позивачем для підтвердження обставин щодо митної вартості товару та  ціни і умов його придбання. Відтак,  за відсутності відомостей щодо недійсності або підробки первинних та/ або фінансових документів, якими супроводжується придбання товару  та його митне оформлення,  експортна декларація країни відправлення не може бути підставою для відмови у прийнятті митної декларації за заявленою декларантом митною вартістю та прийняття рішення про коригування митної вартості.
Посилання апелянта на те, що платіжне доручення в іноземній валюті №80 від 19 серпня 2021 року передує даті інвойсу №01891 від 20 серпня 2021 року колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 3.1 контракту, покупець здійснює оплату вартості товару на умовах попередньої оплати протягом 20 календарних днів з моменту отримання відповідного інвойсу (та/або проформи інвойс) від продавця. Відтак, 03 серпня 2021 року продавцем було сформовано та надано проформу-інвойс, копія якої надавалась митному органу на вимогу. Проформа-інвойс (proforma-invoice) є попереднім рахунком, виставленим за оплату товару постачальником (експортером, продавцем, відправником) (а.с.52). В даному випадку у зв`язку із тим, що контрактом передбачено передоплату, продавцем було сформовано проформу-інвойс, на підставі якої була здійснена оплата, а в подальшому, продавцем сформовано та надано остаточний інвойс №01891 від 20 серпня 2021 року.
Колегія суддів звертає увагу, що проформа-інвойс у міжнародній комерційній практиці документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари; містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом (не виконує головної функції рахунку як платіжного документа), бо він не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми; може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару).
Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 1 статті 3 МК України є документом, який підтверджує митну вартість. Разом з тим і в проформі-інвойс і у наданому декларантом інвойсі вказана вартість товару 66000,00 Євро, що відповідає митній вартості заявленій у митній декларації від 27 серпня 2021 року №UA205150/2021/002311.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, колегія суддів вважає, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість товару. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу. 
Відносно ж доводів апеляційної скарги з приводу зазначення різної маси товару, то колегія суддів зазначає, що предметом зовнішньоекономічного контракту є транспортний засів, а не його маса. При цьому, надані відповідачу первинні документи не визначають вартості такого транспортного засобу в залежності від його маси. Отож, розбіжності щодо маси імпортованого транспортного засобу не впливають на його вартість, що відповідно  не могло  бути підставою для коригування митної вартості відповідачем. 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги стосовно не надання позивачем договору на перевезення транспортного засобу, то колегія суддів зазначає, що відповідачем не заперечувались обставини з приводу надання  йому листами №30-1/08 та №30-3/08  (а.с. 51, 54) договору про надання транспортних послуг від 25 серпня 2021 року №01-08-21/ТР; рахунку на оплату транспортних послуг б/н від 26 серпня 2021 року, СMR б/н від 25.08.2021 року. Однак, при прийнятті рішення про коригування митної вартості позивачем не зазначено причин неврахування вказаних документів, або будь-яких розбіжностей у вказаних документах, які безпосередньо впливали та стосувалися митної вартості товару.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення відповідача №UA205150/2021/000002/1 від 30 серпня 2021 року про коригування митної вартості товарів підлягає скасуванню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до  п.3 ч.6 ст. 12 КАС України вказана справа віднесена судом до справ незначної складності, а відтак на неї поширюються положення  пункту другого частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Ураховуючи, що  позивачем не понесено судових витрат при розгляді апеляційної скарги відповідача, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, 
                                 
                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 28 грудня 2021 року  у справі № 140/10626/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 23 березня 2022 року