ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/8085/21                                                                       Суддя першої інстанції: Балаклицький А. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М., 
          при секретарі                    - Строяновській О.В.,
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила: 
-  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Вищого господарського суду України від 23.10.2020 року №09.01-27/137, виходячи з 80% суми суддівської винагороди в розмірі 56754,00 грн., з 19.02.2020 року, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
31 січня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду вх.№ 5335, від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, наголошує, що при здійсненні перерахунку на виконання рішення суду, відповідач зобов`язаний був керуватися положеннями ч.3 ст. 138 Закону України № 2453-VI, згідно яких щомісячне довічне грошове  утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на  загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який працює на відповідній посаді.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці його розмір має обчислюватися, виходячи із відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, право на яке особа набула на момент виходу у відставку, і його розмір не може зменшуватися внаслідок подальших змін в законодавстві, отже, застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області відсоткового показника, передбаченого частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, до перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 є протиправним, оскільки цей показник стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного.
Колегія суддів, вважає вірним висновок суд першої інстанції щодо необхідності задоволення позову, проте з інших правових підстав, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні у мотивувальній частині, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 08.09.2010 року.
Позивачка працювала суддею Вищого господарського суду України та відповідно до постанови Верховної Ради України від 20.06.2013 року №352-VІI «Про звільнення суддів» була звільнена з вказаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.
ОСОБА_1 з 04.07.2013 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримувала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
У жовтні 2010 року Вищим господарським судом України видано позивачці довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.10.2020 року №09.01-27/137. Згідно з вказаною довідкою розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, складає 56754,00 грн.
          З метою проведення перерахунку отриманого утримання, у жовтні 2020 року позивач звернулась до відповідача з відповідною заявою, до якої додала довідку Вищого господарського суду України від 23 жовтня 2020 року.
За результатами розгляду зазначеної заяви відповідач у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відмовив. Вказану відмову ОСОБА_1 було оскаржено до суду.
Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року у справі №320/13769/20, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, викладену у листі від 27 листопада 2020 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Вищого господарського суду України від 23 жовтня 2020 року №09.01-27/137, виходячи з суми суддівської винагороди в розмірі 56754,00 грн., з 19 лютого 2020 року, з урахуванням виплачених сум.
На виконання вимог вказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року.
Відповідно до копії електронної пенсійної справи перерахунок довічного грошового утримання позивачки був здійснений на підставі рішення від 26.05.2021 року №932500171045 у розмірі 50% суддівської винагороди.
Не погоджуючись з відсотковою ставкою, з якої проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
          Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Також у цій правовій нормі зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Колегія суддів звертає увагу, що право ОСОБА_1 на перерахунок розміру довічного грошового утримання з 19.02.2020 року, встановлено рішенням суду, що набрало законної сили та відповідачем фактично не заперечується.
У той же час спірним є розмір відсоткової ставки, яка повинна бути застосована при перерахунку щомісячного грошового забезпечення судді у відставці.
Так, відповідно до матеріалів справи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 було призначено відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ у відповідній редакції (далі - Закон України № 2453-VІ).
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, на час здійснення відповідного перерахунку, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон України №1402-VIII).
Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон України № 2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Згідно із частиною 1 статті 142 Закону України №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, частиною 2 цієї правової норми закріплено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини третьої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частинами 4 та 5 цієї ж правової норми передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини 3 статті 135 Закону України №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
У відповідності до п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 при зверненні до Пенсійного фонду із заявою щодо перерахунку її щомісячного грошового утримання просила здійснити такий перерахунок, відповідно до Закону України № 2453-VI, що відповідачем не заперечено.
Так, згідно з частиною 4 статті 138 Закону України № 2453-VІ у  разі  зміни  розміру грошового утримання діючих суддів відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Аналогічні положення були закріплені у зазначеному Законі після викладення його у новій редакції Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII.
Відповідно до частин 2 - 4 статті 133 Закону України № 2453-VІ суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом:
1) судді апеляційного суду - 1,1;
2) судді вищого спеціалізованого суду - 1,2;
3) судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.
Отже, посадовий оклад є однією зі складових суддівської винагороди.
1 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (далі - Закон України № 1774-VIII), за змістом пункта 3 розділа ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн.
22 липня 2018 року набрав чинності Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15 травня 2018 року № 2415-VIII (далі - Закон України № 2415-VIII), яким абзац 2 пункта 3 розділа ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1774-VIII було викладено в новій редакції, відповідно до якої до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.
Таким чином, у зв`язку з набранням чинності Законом України № 1774-VIII, яким заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання ним чинності, положення статті 133 Закону України № 2453-VІ щодо обчислення суддівської винагороди підлягають застосуванню у процентному співвідношенні до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. 
Вказане цілком відповідає розрахунку розміру посадового окладу ОСОБА_1 , що вказаний у довідці Вищого господарського суду України від 23.10.2020 року № 09.01-27/137, адже останній розрахований саме відповідно до Закону України № 2453-VI (у відповідній редакції), 15 п.м. х 2102 грн. х 1,2 (коефіцієнт судді спеціалізованого суду), що дорівнює 37836 грн., отже у відповідача були відсутні правові підстави для застосування відсоткової ставки у 50 % (як це передбачено Законом № 1402-VIII), адже в такому випадку, в силу приписів частини 3 статті 135 Закону України №1402-VIII розмір посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду повинен становити - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до наданих відповідачем копії електронної пенсійної справи позивачки, під час перерахунку 25.05.2021 року о 10:37, основний розмір пенсії від середнього заробітку пенсійним органом було визначено у розмірі 45  403,20 грн. (загальний процент розрахунку пенсії від заробітку визначено у розмірі 80 %), проте в подальшому (25.05.2021 року о 10:41), такий відсоток протиправно зменшено з 80 до 50 %. 
Матеріали справи не місять належного обґрунтування щодо підстав зміни такого відсоткового співвідношення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року - зміні.
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Змінити мотивувальну частину рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року.
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко    

                                                                                                    Я.М.Собків              

Повний текст виготовлено 01 лютого 2022 року.