ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18926/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  18 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                              Кучми А.Ю., 
суддів                                                  Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ від 10.07.2020 №981-о, поновити його посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року клопотання позивача про процесуальне правонаступництво задоволено. Допущено заміну відповідача Державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ 39292197) її правонаступником - Державною податковою службою України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, код ЄДРПОУ 43005393).
Суд першої інстанції виходив з того, що 17 травня 2019 року відбулася державна реєстрація юридичної особи - Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 43005393), а Державна фіскальна служба України (код ЄДРПОУ 39292197) з 17.05.2019 перебуває у стані припинення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове, яким у задоволенні клопотання позивача про заміну відповідача відмовити. Апелянт зазначає, що ДФС України продовжує здійснювати повноваження та згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та формувань перебуває в стані припинення, але не є ліквідованою або припиненою. Наголошує, що предметом даного спору є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому спірні правовідносини не стосуються фактичного переходу адміністративної компетенції (функцій) ДФС до ДПС, а публічне (компетенційне) правонаступництво між вказаними органами не має правового значення для справи. На переконання скаржника, в даному випадку заміна сторони може відбуватися лише внаслідок універсального правонаступництва.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню.
Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано адміністративний позов до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу від 10.07.2020 №981-о, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позивачем подано до суду клопотання про заміну сторони, а саме просить замінити первісного відповідача Державну фіскальну службу України на правонаступника - Державну податкову службу України.
Суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для заміни відповідача у справі на правонаступника.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (надалі - Порядок №1074), орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
За приписами пункту 8 Порядку № 1074 внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.
Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.
Відтак якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.
Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.
18 грудня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1200 «Про утворення Державної податкової служби та Державної митної служби України» якою, відповідно, утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
Установлено, що Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Розпорядженням № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, Постанова № 1200 та розпорядження № 682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 травня 2019 року внесено записи про державну реєстрацію ДПС України як юридичної особи та про внесення рішення засновників (учасників) ДФС України щодо припинення такої як юридичної особи в результаті реорганізації.
Разом з тим, запис про припинення ДФС України у Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент вирішення судом першої інстанції питання про заміну сторони правонаступником відсутній.
В свою чергу, спір у цій справі виник у відносинах публічної служби. Відповідно, даний спір не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС України відповідно до Постанови № 1200 та Розпорядження № 682-р.
З огляду на викладене, заміна ДФС України в межах даної справи може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття внаслідок припинення.
За правилами частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Враховуючи, що спір у даній справі не стосується публічно-владних функцій, переданих ДПС України, і на момент вирішення судом першої інстанції питання про заміну сторони правонаступником до Реєстру не внесений запис про припинення ДФС України, висновок суду попередньої інстанції про вибуття ДФС України і наявність підстав для її заміни на ДПС України є передчасним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №826/14904/18, від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18, від 02 листопада 2021 року у справі №816/1231/15.
За такого нормативно-правового регулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку по наявність підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року, як такої, що прийнята з порушенням норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - задовольнити. 
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року - скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про процесуальне правонаступництво - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 18.02.2022.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 
                                                                                                                          В.О. Аліменко
                                                                                                              Н.В. Безименна