СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року                                      м. Харків                        Справа № 922/3686/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя  Чернота Л.Ф.
за участю секретаря судового засідання  Новікової Ю.В.
за участю представників сторін
від позивача – не з`явився 
від відповідача – керівник Мусієнко О.С., наказ №01 від 03.06.2013, витяг з ЄДР та  Гнатченко П.М., довіреність №7 від 07.02.2022
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Ехокор” (вх. №3724Д/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 (повний текст рішення складено та підписано 10.11.2021, у м. Харкові, суддя Лаврова Л.С.) у справі №922/3686/21  
за позовом  	 Державної установи "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення", м.Київ     	
до  	 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ехокор", м.Харків   	
про  	стягнення коштів 	

ВСТАНОВИВ:

           13.09.2021 до Господарського суду Харківської області звернулась Державна установа "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ехокор" та просила стягнути з відповідача  штраф у розмірі 432 000,00 грн та судовий збір 6 480,00 грн (а.с. 1-5).
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю товарів № 14/237 від 15.04.2021 в частині несвоєчасної поставки товару. 
У зв`язку з тим, що відповідач із запізненням поставив товар, позивачем нарахований, відповідно до п. 3.1 договору, штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого товару.
Господарський суд Харківської області  ухвалою від 15.09.2021 відкрив провадження у справі №922/3686/21 за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 33-34).
Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3686/21 позовні вимоги задоволені частково. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ехокор" на користь Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" штраф у розмірі 216 000,00 грн та 6480,00   грн судового збору (а.с. 146-155).
Рішення господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач порушив умови договору про закупівлю товарів від 15.04.2021 №14/234, оскільки, хоча і здійснив поставку, однак, з порушенням строків, встановлених вказаним договором.
Укладеним між сторонами договором (п.5.3)    була передбачена відповідальність постачальника у випадку  не поставки товару у строк у вигляді штрафу у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.
Також суд зазначив, що відповідач не довів належними засобами доказування наявність форс-мажору у спірних правовідносинах. 
Водночас, місцевий суд зменшив заявлений до стягнення розмір штрафу на 50%, установивши наявність обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру неустойки.
Відповідач, ТОВ “Ехокор” з рішенням господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд частково скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3686/21, в частині розміру штрафу і прийняти нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Ехокор» на користь Державної установи “Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів “Укрспортзабезпечення” штраф у розмірі 5%, що дорівнює 108   000, грн. (а.с.180-184).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на частини 1 та 2 ст. 233 ГК України зазначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання   не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. 
Також в обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на постанову Верховного Суду у справі №907/532/18 від 19.09.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2021 у справі №922/1560/21.
Скаржник стверджує, що отримані позивачем грошові кошти за гарантією виконання №G0421/2319 від 07.04.2021 в розмірі 108   000 грн, що становить 5% штрафу, значні витрати відповідача, відсутність збитків у позивача, ступінь виконання зобов`язання та обставин, за якими з боку ТОВ «Ехокор» було прострочено виконання зобов`язань за договором, вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми ст. 230, 233 ГК України, ст. 509, 551, 627 ЦК України та не взято до уваги судову практику у подібних правовідносинах. 
06.12.2021 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №922/3686/21 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Радіонова О.О.,  судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 у справі №922/3686/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Ехокор” на рішення Господарського суду Харківської  області від 09.11.2021 у справі №922/3686/21. Встановлено учасникам справи строк до 10.01.2022 року включно, для подання відзивів на апеляційну скаргу, заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи. Призначено справу до розгляду на 09.02.2022 о 14:45 годині. 
          У строк встановлений судом, 06.01.2022 поштою позивачем направлений відзив на апеляційну скаргу, надійшов до Східного апеляційного господарського суду 10.01.2022, у якому останній просить скасувати судове рішення від 09.11.2021 у справі №922/3686/21 частково та ухвалити нове рішення в частині стягнення ТОВ «Ехокор» суми штрафних санкцій в розмірі 432000 грн (20% від вартості непоставленого товару). В частині стягнення 6480 грн сплаченого судового збору з ТОВ «Ехокор» рішення залишити без змін (а.с.195-199).
          Відзив розглянутий судом апеляційної інстанції та долучений до матеріалів справи.
Представники відповідача у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити.
Позивач  у судове засідання суду не з`явився, був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, про причину неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 12     ст. 270 ГПК України     неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася     судом обов`язковою. 
Відповідно до вимог ст. ст.      222,      223 ГПК     України     судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу      та складено протокол судового засідання.
Відповідно до ч.1    ст. 269 ГПК України      суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши представників відповідача, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд    апеляційної інстанції встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до положень Закону України “Про публічні закупівлі” між Державною установою "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" (за договором – покупець, далі – позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ехокор" (за договором – постачальник, далі – відповідач) укладено договір про закупівлю товарів №14/237 від 15.04.2021 (а.с. 11-15).
Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю Борцівський Flexі- Rоll килим 12х12 (сертифікований UWW), код ДК 021:2015:37420000-8 Гімнастичний інвентар, а замовник прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Ціна договору становить 2160000, у тому числі ПДА 20% - 360   000 грн (п.2.1 Договору).
Відповідно до пункту 3.1 Договору строк поставки товару визначений до 31.05.2021 року.
Листом від 19.04.2021 № 5/04-21 відповідач звернувся з проханням до позивача про збільшення строку поставки (а.с.20).
Додатковою угодою № 1 від 23.04.2021 до договору про закупівлю товарів №14/237 від 15.04.2021 строк поставки товару за згодою сторін продовжено включно до 30.06.2021(а.с. 19).
Тобто до вказаної дати відповідач по справі (постачальник) зобов`язався поставити товар - номенклатура, кількість, якість, маркування та тара якого повинні відповідати специфікації товару (додаток 1 до договору) та вимогам чинного законодавства України, стандартів та технічних вимог, що встановлені для даного виду товару.
Як зазначав позивач, 30.06.2021 ним отримано лист від 15.06.2021 № 3/06-21 від відповідача з проханням продовжити термін поставки товару до 06.08.2021 включно (а.с. 21).
Державна установа "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" листом за № 05-1488/21 від 01.07.2021 відмовила Товариство з обмеженою відповідальністю "Ехокор" у зв`язку  з тим, що договір укладено на підставі наказу Мінмолодьспорту від 27.01.2021 № 237 " Про придбання спортивного обладнання та інвентарю довгострокового використання для забезпечення підготовки та участі національної збірної команди України з боротьби вільної в Іграх ХХХІІ Олімпіади 2020 року в м. Токіо (Японія) , так як закупівля відбулася саме для забезпечення заключного етапу підготовки та участі національної збірної команди України з боротьби вільної іграх ХХХІІ Олімпіади з 23 липня 2021 по 08 серпня 2021, на підставі чого позивач відмовив у продовжені строків поставки товарів (а.с.25).
Згідно з п. 5.3 Договору в разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних в пп. 3.1 п. 3 цього Договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% від вартості несвоєчасно поставленого (непоставленого) товару.
Жодна із Сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором у разі виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які мале місце під час укладення договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, війна, дії органів державної влади тощо). (п. 6.1 договору). 
Сторона, що не має об`єктивної можливості виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, зобов`язана не пізніше 2 (двох) календарних днів з моменту її виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі. (п. 6.2 договору).
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи та акти уповноважених державних органів (п.6.3 договору).
Тобто, інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою Палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань по Договору .
У випадку, коли строк дії обставин непереборної сили триває більше ніж 10 робочих днів, кожна сторона із Сторін в установленому законодавством та умовами цього Договору порядку має право розірвати цей Договір , попередивши про це іншу сторону протягом 2 календарних днів (п. 6.4 договору).
Сторони визначили в п. 10.1., що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє по 28.12.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Цей Договір укладений та підписаний Сторонами у 2-х примірниках українською мовою, по 1 для кожної Сторони, які мають однакову силу. Усі додатки до цього Договору є його невід`ємними частинами (п. 10.2 договору).
Даний договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін без жодних застережень та зауважень.
З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією, в якій вимагав сплатити штраф за договором у сумі 432000,00 грн. (20 % від вартості непоставленого товару) в добровільному порядку (а.с. 26-28).
Відповідач у відповіді на претензію вказав, що згідно Додаткової угоди № 1 від 23.04.2021 до Договору закупівлі товарів № 14/237 від 15.04.2021 строк поставки встановлено до 30.06.2021 року, але в зв`язку з обставинами непереборної сили, що лежить поза контролем ТОВ  «Ехокор» в установлені строки виконати зобов`язання не має можливості. 
Разом з цим, відповідач у відповіді посилається на експертну інформаційно- аналітичну довідку Харківської торгово-промислової палати, яка підтверджує форс-мажорні обставини. До відповіді додається видаткова накладна за № 1257 від 11.08.2021 року на отримання позивачем Борцівського Flexі- Rоll килиму 12 х12 за ціною 2160000,00 грн, довідка не долучена (а.с.29-30).

Не виконання відповідачем взятих на себе господарських зобов`язань стало підставою для нарахування штрафу позивачем у розмірі 20% від суми невиконаної частини зобов`язання та подальшим зверненням до Господарського суду Харківської області за захистом своїх порушених прав.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України,     Господарського кодексу України, а також умовами Договору №14/237 від 15.04.2021 року.
Дослідивши матеріали справи,  розглянувши апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши представників відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Предметом розгляду у даній справі є правомірність нарахування Державною установою "Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів "Укрспортзабезпечення" штрафу у зв`язку з невиконанням взятих на себе господарських зобов`язань ТОВ" Ехокор" за договором № 14/237 від 15.04.21 про закупівлю товарів.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами статті 627 вищевказаного Кодексу унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини 2 та 3 статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідно до частин 1 та 4 статті 183 ГК України договори за державним замовленням укладаються між визначеними законом суб`єктами господарювання - виконавцями державного замовлення та державними замовниками, що уповноважені від імені держави укладати договори (державні контракти), в яких визначаються господарські зобов`язання сторін та регулюються відносини замовника з виконавцем щодо виконання державного замовлення. Ухилення від укладення договору за державним замовленням є порушенням господарського законодавства і тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами. Спори, пов`язані з укладенням договору за державним замовленням, в тому числі при ухиленні від укладення договору однієї або обох сторін, вирішуються в судовому порядку.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір про закупівлю товарів № 14/237 від 15.04.2021, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 610 вищевказаного Кодексу передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст.530 ЦК України.
Згідно з п. 5.3 Договору в разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних в пп. 3.1 п. 3 цього Договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% від вартості несвоєчасно поставленого (непоставленого) товару.
Господарським судом встановлено, що відповідач прострочив виконання взятих на себе зобов`язань на 42 календарних дня, тобто обгрунтованими є позовні вимоги щодо        стягнення з відповідача штрафу у порядку та розмірі, встановленому  в договорі.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Приписами статті 216 ГК України унормовано, що відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.
Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що в забезпечення належного виконання постачальником своїх зобов`язань, 07.04.2021 було здійснено гарантію виконання №G0421/2319 (а.с.54).
За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку (ст.560 ЦК України).
Таким чином, гарантія та неустойка є двома незалежними видами забезпечення зобов`язань. Застосування гарантії не скасовує нарахування штрафних санкцій, обумовлених договором.
Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. 
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами статті 627 вищевказаного Кодексу унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 610 вищевказаного Кодексу передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частина друга статті 614 ЦК України).
Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
При цьому, у пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер та при їх виникненні, сторона яка посилається на їх дію повинна довести це.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що положеннями пункту 6.3. Договору передбачено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ та акт уповноважених державних органів в даному випадку - сертифікат, який видається Торгово-Промисловою палатою України та регіональними Торгово-Промисловими палатами.
Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за Договором, якщо доведуть, що воно було викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулась поза контролем сторін і виникло після укладення Договору .
Статтею 14 Закону України “Про торгово-промислові палати України” закріплено повноваження Торгово-промислові палати України засвідчувати форс-мажорні обставини в країні.
Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати України”, Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), згідно з частиною 2 Закону України “Про торгово-промислові палати України”, зокрема, є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме зокрема пожежа, стихійні лиха, тощо.
У частині другій статті 218 ГК України також міститься визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Непереборна сила (форс-мажорні обставини) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності. 
Вказаний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 №926/2343/16.
Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами діяльності відповідача за КВЕД є: Основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля. Інші види діяльності - Виробництво ігор та іграшок, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, надання інших допоміжних комерційних послуг.
Як вірно зазначено господарським судом, введені у державі карантинні заходи негативно впливають на певні сектори економіки, однак відповідач не навів доказів такого впливу на сектор оптової торгівлі, виробництво ігор та іграшок та інше.
Також, відповідач не надав до господарського суду належні та допустимі докази наявності форс-мажору у спірних правовідносинах (відповідний сертифікат Торгово-промислової палати);
Віднесення введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину, унеможливлює виконання конкретного договору.
Щоб засвідчити форс-мажорні обставини особі необхідно звернутися до Торгово-промислової палати, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання.
З огляду на положення частини першої статті 617 Цивільного кодексу України та частини другої статті 218 Господарського кодексу України, саме по собі включення до переліку форс-мажорних обставин карантину, не свідчить про те, що карантин автоматично звільняє сторону зобов`язання від відповідальності за невиконання його обв`язку. 

Враховуючи отримані позивачем грошові кошти за гарантією 5% штрафу, значні витрати відповідача, відсутність збитків у позивача, ступінь виконання зобов`язання та обставини, за якими ТОВ «Ехокор» було прострочено виконання зобов`язань за договором, відповідач просив у відзиві на позовну заяву суд першої інстанції зменшити розмір штрафу за договором про закупівлю товару №14/234 від 15.04.2021 до 5% , що дорівнює 108   000,00 грн.
Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.
При застосуванні статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України Верховний Суд враховує сталу судову практику та усталені правові висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права. Відповідно до зазначених висновків, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Крім того, наявність підстав для зменшення штрафних санкцій визначається судом, виходячи з обставин кожної окремої справи, які у кожному конкретному випадку є різними.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.07.2021 № 910/7371/20.
При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Задовольняючи клопотання відповідача про зменшення штрафу на 50% від заявленої суми позивачем, судом першої інстанції враховані обставини, що склалися в процесі виконання сторонами зобов`язань та вплив на можливість їх виконання в умовах епідемії, повне, хоч і не своєчасне, виконання зобов`язання відповідачем, його дії, спрямовані на забезпечення належного виконання зобов`язання, у тому числі наданням гарантії, а також необхідність забезпечення неухильного виконання зобов`язань, з метою дотримання прав сторін на захист своїх інтересів та недопущення використання неустойки, як засобу невиправданого збагачення.
З огляду на встановлені обставини та прийняте рішення про зменшення штрафних санкцій на 50%, суд апеляційної інстанції вважає висновки господарського суду про часткове задоволення позовних вимог обґрунтованими. 
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання скаржника в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №907/532/18 з огляду на те, що постанову прийнято судом касаційної інстанції з огляду на іншу доказову базу, хоча і при подібному правовому регулюванні, але з інших обставин встановлених у зазначеній справі, і за інших поданих  та оцінених судом доказів.
          Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника  з посиланням на рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2021 у справі №922/1560/21, оскільки такі доводи не узгоджуються з положеннями ч.4 ст. 236 ГПК України. 
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3686/21 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору  розподіляються у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Ехокор”, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3686/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3686/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню  не підлягає, відповідно до вимог    ст. 287 ГПК України.      
 Повний текст постанови складено та підписано 11.02.2022.

Головуючий суддя                                                                                      О.О. Радіонова

Суддя                                                                                                            І.В. Зубченко  

Суддя                                                                                                            Л.Ф. Чернота