Номер провадження: 22-ц/813/8472/21 
Номер справи місцевого суду: 947/26115/20
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунального підприємства «Одестранспарксервіс», ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Відділ з питань запобігання корупції Одеської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та немайнової шкоди, -

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
15.09.2020 року до Київського районного суду м. Одеси звернулись з позовом ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до відповідачів ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунального підприємства «Одестранспарксервіс», ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Відділ з питань запобігання корупції Одеської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, яким просять:
1. Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію  ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 , Обслуговуючим кооперативом "Академіка Вільямса 79А/1" в листі за вих. № 1/29/01/20 від 29.01.2020 року, адресованому Комунальному підприємству "Одестранспарксервіс", а саме «реалізуючи свої злочинні наміри, щодо подальшого захоплення прав та іншого майна кооперативу, діючи умисно, організована група на чолі з громадянином ОСОБА_1 , створили ТОВ "ОК" Гаражний кооператив "Академіка Вільямса 79А/1" (код ЄДРПОУ 42033358)… Після чого, підробляючи документи, правопорушники незаконно обирають іншого голову ОК «Гаражний кооператив» «Ак. Вільямса 79А/1» 11.04.2018 року голова організованої злочинної групи ОСОБА_1 …. фактично внаслідок рейдерського захоплення кооперативу, майна кооперативу, шляхом подання документів, які містять дані, що не відповідають дійсності, діючи умисно, злочинна організована група осіб у складі: ОСОБА_1 …. фактично заволоділи майном кооперативу: обладнаними машино-місцями, автоматичною системою в`їзду/виїзду, систему відео спостереження на загальну суму більше 1246300,00, а також грошовими коштами, які щомісячно збирають з власників автомобільного транспорту на автостоянці, за адресою: АДРЕСА_1 , а також зловмисних дій отримали повний контроль над кооперативом. Зазначені обставини є предметом розслідування у кримінальному провадженні № 120191614800001504 від 05.07.2019 року…»
2. Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Академіка Вільямса 79А/1", поширену ОСОБА_3 , Таїровським відділом поліції Київського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області в листі № 37р-557 від 12.02.2020 року на ім`я начальника Головного управління Держпраці в Одеській області, а саме «У провадженні СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120191614800001504 від 05.07.2019 року за фактом шахрайського заволодіння майном Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1(код ЄДРПОУ 319194454) з боку службових осіб ТОВ «Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1».
3. Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_3 , Таїровським відділом поліції Київського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській, що є структурним підрозділом Головного управління національної поліції в Одеській області в листі № 37/1-СВ-411 від 20.02.2020 року, адресованого Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України, а саме: «внаслідок дій групи осіб у складі ОСОБА_1 , «Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» (код ЄДРПОУ 319194454) втратив все майно, яке належало засновникам, на загальну суму 1246300,00, а також втратив право на організацію та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування /спеціальна відведена автостоянка/ загальною площею 2013,75 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ».
4. Визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Академіка Вільямса 79А/1, поширену Комунальним підприємством "Одестранспарксервіс" Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, що вбачається з листів № 01-41/2188 від 14.07.2020 року, № 241/01-Ч-39 від 26.08.2020 року, та направлених Відділу з питань запобігання корупції Одеської міської ради, що вбачається з листа № 05-17 вих/1 від 13.07.2020 року, а саме: «…Згідно інформації, наданої КП «Одестранспарксервіс», замовником виготовлення Схеми спеціально відведеної автостоянки за адресою АДРЕСА_2 , у жовтні 2012 року бу ОК ГК «Академіка Вільямса 79А/1… на підставі схеми погодженої та узгодженої у порядку відповідно до п.п.2.6 Положення, особа, яка має її у своїй власності, має право на укладення договору балансоутримання місць для паркування. Інша особа, що не є замовником Схеми за відповідною адресою, має право укласти договір балансоутримання місць для паркування тільки якщо має право власності на схему на підставі документу, що підтверджує перехід права власності від однієї особи до іншої…Отже, не маючи Схеми, з 13.04.2018 року ТОВ «ОК Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» здійснювало, та продовжує здійснювати на теперішній час, по суті незаконну діяльність з організації спеціально відведеної автостоянки за адресою АДРЕСА_2 …».
5. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооператива "Академіка Вільямса 79А/1, ОСОБА_3 , Таїровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, Головного управління національної поліції в Одеській області, Комунального підприємства "Одестранспарксервіс" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500000 гривень.
6. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооператива "Академіка Вільямса 79А/1, ОСОБА_3 , Таїровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, Головного управління національної поліції в Одеській області, Комунального підприємства "Одестранспарксервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Академіка Вільямса 79А/1 немайнову шкоду, нанесену вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності, в розмірі 150000 гривень. Також, з відповідачів стягнути судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунального підприємства «Одестранспарксервіс», ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Відділ з питань запобігання корупції Одеської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та немайнової шкоди було відмовлено.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що надані позивачами до суду документи є неналежними доказами, оскільки не свідчать про нанесення шкоди честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1 та ТОВ "ОК ОГ "Академіка Вільямса 79А/1"

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із рішенням суду, 17.05.2021 року  ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» подано апеляційну скаргу відповідно до вимог якої, позивачі просять суд рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунального підприємства «Одестранспарксервіс», ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Відділ з питань запобігання корупції Одеської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та немайнової шкоди задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи осіб, які подала апеляційну скаргу
Апелянти вважають рішення суду першої інстанції не обґрунтованим з огляду на наступне.
Щодо недостовірності інформації, а саме: «Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недостовірною та такою, що принижую честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену в листах, відповідях, запитах, адресованих різним установам, суд зазначав наступне. Судом уважно було досліджено листи та запити на предмет наявності недостовірної інформації, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ТОВ "ОК ГК "Академіка Вільямса 79А/", проте суд робить висновок, що інформація, поширена у вищевказаних листах щодо позивачів, не є недостовірною, оскільки існує перелік конкретних фактів, які відбулися. В матеріалах справи достатньо доказів про те, що така інформація відповідає дійсності. На думку суду, поширена відповідачами інформація мала достатнє фактичне підґрунтя». 
Апелянт зазначає, що зазначений висновок спростовується наступним:
У ОСОБА_1 , TOB «OK ГК «Академіка Вільямса 79А/1» ніколи не було жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 120191614800001504 від 05.07.2019 року, що підтверджується, зокрема, листом ГУНП в Одеській області № 4/1-4-3011 від 21.10.2020 року (т. 2. а.с. 203; т. 3. а.с. 4), листом ГУНП в Одеській області № 4/52-ж-22/03 (т. 3. а.с. 124). Відповіддю ГУНП в Одеській області за запитання по суті справи листом № 20/3103 від 27.11.2020 (т. 3. а.с. 104-105), відповіддю начальника сектору дізнання Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Шевченко А.Ю. на запитання по суті справи (т. 3, а.с. 115), витягом з ЄРДР № 12019161480001504 від 05.07.2019 року (т. 2 а.с. 27), в якому визначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (далі - цитата): «В ходi досудового розслідування встановлено, що до ЧЧ Таiровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява адвоката Чумаченко Дениса Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_4 , в якій він просить прийняти до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом заволоділа майном та грошовими коштами засновників ОК «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» (код ЄДРПОУ 39194454), який обслуговує майно кооперативу та утримує автостоянку за адресою: АДРЕСА_1 . Сума завданого збитку встановлюється». 
Відповідно, за відсутності будь-якого процесуального статусу кримінальному провадженні, не говорячи вже про відсутність вироку суду про притягнення позивачів до кримінальної відповідальності у передбаченому законом порядку інформації, поширення (повідомлення хоча б одній особі у будь-який спосіб) відомостей про вчинення ОСОБА_1 , службовими особами ТОВ «Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79а/1», безумовно є поширенням завідомо недостовірної інформації, що грубо порушує немайнові права позивачів.
Відсутність у  ОСОБА_1  судимості, фактів притягнення до кримінальної відповідальності підтверджується також Довідкою МВС України серії ПА № 1898992 (т. 2, a.c. 104). 
До позовної заяви додано фінансові звіти ОК «ГК «Академіка Вільямса 79А/1» відсутності у зазначеної юридичної особи (цитата) «майна кооперативу: обладнані машино-місцями, автоматична система в`їзду/виїзду, систему відеоспостереження на загальну суму більше 1 246 300,00 (один мільйон двiстi сорок шiсть тисяч триста) гривень» (т. 1, а.с. 66-88), що додатково підтверджується копіями (роздруківками) судових рішень з ЄРДСР, зокрема, постанови Апеляційного суду Одеської області від 06.03.2018 року, що свідчить про абсолютну безпідставність викладеної в листах інформації та її очевидну недостовірність. 
Численними скаргами позивачів до правоохоронних органів, копії яких та відповідей на них, наявні в матеріалах справи.
Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину i не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Апелянти посилаються на висновки Верховного суду викладені у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 757/42/19-ц у подібних правовідносинах, відповідно до якого (далі - цитата): «Встановивши, що поширена відповідачами інформація про пов`язаність позивача 3 будь-якими кримінальними провадженнями або правопорушеннями не відповідає дійсності, суди дійшли правильного висновку про те, кримінальними що вона є недостовірною і такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача, оскільки призводить до формування недовіри до нього необмеженого кола осіб і створює уявлення про те, що він причетний до протиправних дій на території України, а тому обґрунтовано задовольнили позов». 
Таким чином, судом першої інстанції цілком безпідставно встановлено обставини, а саме, що «інформація, поширена у вищевказаних листах щодо позивачів, не є недостовірною, оскільки існує перелік конкретних фактів, які відбулися. В матеріалах справи достатньо доказів про те, що така інформація відповідає дійсності. На думку суду, поширена відповідачами інформація мала достатнє фактичне підґрунтя».
Висновки суду не просто не відповідають обставинам справи, а прямо їм суперечать. Такі висновки підтверджують причетність позивачів до кримінального правопорушення за відсутності на те фактичних та правових підстав, є проявом правового нігілізму, від якого позивачі потерпали протягом тривалого часу від дій та бездіяльності правоохоронних органів, що не реагували на їх численні скарги належним чином, у зв`язку з чим змушені звертатися за захистом своїх грубо порушених прав. Замість належного захисту порушених прав, судом першої інстанції продовжено тенденцію порушення основоположних принципів правової держави, таких як верховенство права та право на справедливий суд. 
З огляду на вищевикладене, апелянти вважають, що Київським районним судом м. Одеси при постановленні рішення від 12.04.2021 року, що оскаржується, не враховано правові висновки Верховного суду, викладені у постановах від 23 грудня 2020 року по справі № 484/2781/19, від 26 лютого 2020 року у справі № 757/42/19-ц, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та є безумовною підставою для скасування такого рішення.
Окремо позивачі звертають увагу суду на наведений в рішенні від 12.04.2021 року висновок, що «той факт, що зазначені обставини, які позивачі зазначають, як недостовірну інформацію є предметом розгляду кримінального провадження не спростовується позивачами, а також підтверджуються заявою засновника кооперативу ОСОБА_4 до Таїровського ВП Київського ВП ГУНП в Одеській області, а також витягом з ЄРДР.А також те, що ОСОБА_4 не є стороною по справі та будь-яких вимог до нього не заявлено».
По-перше апелянти вказують, що аналіз вищевикладених обставин, норм законодавства, практики Верховного суду та Європейського суду з прав людини надає можливість зробити висновок, що заява ОСОБА_4 до правоохоронних органів, не є предметом спору, оскільки як раз її і можна вважати реалізацією конституційного права на звернення до органів, до компетенції яких відноситься перевірка викладених у такій заяві відомостей. Тому ОСОБА_4 і не є стороною по справі. По-друге, листи ОСОБА_2 адресовані до КП «Одестранспарксервіс», листи ОСОБА_3 - до ГУ Держпраці ОМР, Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції, листи Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху OMP, Biддiлу з питань запобігання ОМР містять посилання на КП «Одестранспарксервіс» як на джерело інформації, тобто такі листі адресовані до органів, підприємств, що не є компетентними та спроможними перевірити викладену у них інформацію. По-третє, листи не містять посилання на заяву ОСОБА_4 , як на джерело інформації та не зазначають про його авторство. По-четверте, викладена в листах інформація із фактичними твердженнями про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 , службовими особами ТОВ «ОК ГК «Академіка Вільямса 79А/1», свідчить про наявність у таких діях (направленні Листів) ознак кримінального правопорушення: 
позивачі вважають, що дії ОСОБА_2 (не важливо, від власного імені, чи від імені юридичної особою) підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 387 КК України, а саме розголошення без письмового дозволу прокурора, слідчого або особи, яка провадить оперативно-розшукову діяльність, даних оперативно-розшукової діяльності або досудового розслідування особою, попередженою в установленому законом порядку про обов`язок не розголошувати такі дані. Факт попередження ОСОБА_2 про обов`язок не розголошувати дані досудового розслідування підтверджується та його обізнаність про кримінальну відповідальність за таке розголошення підтверджується, зокрема, листом № 37/1-CB-411 від 20.02.2020 року, підписаним ОСОБА_3 , слідчим СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області, що також є предметом розгляду в рамках цієї справи, в якому зазначено дослівно наступне: «... Під час допиту потерпілого по кримінальному провадженню - ОСОБА_2 встановлено...»
З викладеного вбачається, що ОСОБА_2 був допитаний в якості потерпілого та з огляду на положення ст. 222 КПК України, слідчий був зобов`язаний його попередити про обов`язок не розголошувати відомості досудового розслідування. 
Дії ОСОБА_3 , яка неодноразово зазначала, що діяла як слідчий СВ Таївровського ВП Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області, мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 387 КК України, а саме розголошення даних досудового розслідування, вчинене слідчим, оскільки розголошені ганьблять людину, а саме ОСОБА_1 , принижують його честь і гідність.
У відзиві ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 15-26) підтверджує (визнає) факт направлення листів (запитів) за вих. № 37/1-557 від 12.02.2020 року, адресованого начальнику ГУ Держпраці в Одеській області та вих. № 37/1-СВ-411 від 20.02.2020 року, адресований Офісу протидії рейдерства Міністерства юстиції України, визнає факт їх складання та підписання саме ОСОБА_3 .
По-п`яте, позивачі вказують, що ОСОБА_3 протирічить сама собі, з одного боку зазначаючи, що в листі № 37/1 557 від 12.02.2020 року виклала про ймовірні порушення вимог законодавства», з іншого стверджуючи, що встановила «конкретні факти».
- щодо листа (запиту) вих. № 37/1-СВ-411 від 20.02.2020 року, ОСОБА_3 також підтверджує його особисте складання та підписання, та зазначає, що «зміст кожного абзацу викладеного у вказаному запиті у повному обсязі підтверджуються відомостями, наявними в матеріалах кримінального провадження № 12019161480001504.» Відповідно, ОСОБА_3 , у вищевказаних листах поширила завідомо недостовірну інформацію у формі фактичних тверджень про те, що ОСОБА_1 ще й в складі організованої групи вчинив особисто та як службова особа (директор) ТОВ «ОК ГК «Академіка Вільямса 79A/1» кримінальне правопорушення, зазначаючи у відзиві, що підтверджує зміст кожного абзацу. При цьому, завідомо знаючи, що ні у ОСОБА_1 , ні у ТОВ «ОК ГК «Академіка Вільямса 79А/1» не має жодного процесуального статуту у зазначеному кримінальному провадженні, жодного разу не викликавши ОСОБА_1 для участі у будь-якій слідчій дії, не зважаючи на безліч скарг, поданих ОСОБА_1 щодо вчинення тиску та втручання у господарську діяльність, якими ОСОБА_1 фактично напрошувався на допит з метою недопущення подальшого порушення його прав та прав юридичної особи, яку він очолює.
Апелянти констатують паталогiчне незнання слідчим СВ Таїровського ВП Київського ВП ГУНП в Одеській області Шевченко А.Ю. основоположних норм законодавства та вчинення грубих порушень прав позивачів, що призвели до нанесення шкоди їх честі, гідності та Діловій репутації, оскільки, не зважаючи на будь-яку мету вчинення будь-яких дій, була зобов`язана дотримуватись принципів верховенства права, законності, презумпції невинуватості тощо, гарантованих Конституцією України, КПК України та ЦК України та не допускати порушень прав громадян.
В той же час, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтверджують (визнаючи) своє авторство при складанні таких листів, відповідно, на переконання позивачiв є належними відповідачами по справі (як автори поширеної інформації). 
Щодо доведеності факту поширення недостовірної інформації апелянти зазначають наступне.
Листи були адресовані до Комунального підприємства «Одестранспарксервіс», Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України, Головному управлінню Держпраці в Одеськiй області, тобто до органів/організацій, відмінних від правоохоронного органу, до повноважень яких не входить перевірка інформації, зазначеної у таких листах щодо кримінального провадження № 120191614800001504 від 05.07.2019 року, причетності чи не причетності позачiв до вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, відповідно, не може йти мова про конституційні права на звернення натомість має місце саме поширення недостовірної інформації.
Апелянит вказують, що у Листах містяться фактичні твердження про вчинення ОСОБА_5 службовими особами ТОВ OK ГК «Академіка Вільямса 79/1» (тим же ОСОБА_6 ) кримінального правопорушення.
Наслідком направлення листів стало поширення недостовірної інформації щодо позивачів Комунальному підприємству «Одестранспарксер», Офiсу протирейдерству Міністерства юстиції України, Головному управлінню Держпрані в Одеській області, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Відділу з питань запобігання корупції Одеської міської ради. Невідомо яким чином копія листа № 37/1-CB-411 від 20.02.2020 року слідчого СВ Таїровського ВП ГУПН в Одеській області Шевченко А.Ю (т.1, а.с. 165-167, 214, 218) була надана до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, з відповіді якого Позивачі і дізнались про його існування: Відповідно, позивачами доведено факт поширення недостовірної інформації широкому колу осіб, що підтверджується наявними у справі доказами.
Апелянти вважають, що судом першої інстанції здійснено спробу нівелювання значення порушених немайнових прав фізичної особи ОСОБА_1 .
З огляду на викладене в апеляційній скарзі апелянти вважають, що в рамках даної справи доведено порушення їх немайнових прав та вони мають право на справедливу сатисфакцію (компенсацію) вигляді відшкодування нанесеної моральної (немайнової) шкоди. Про відмову у відшкодування якої цілком необґрунтовано зазначено судом першої інстанції.
Апелянти також просять суд постановити окрему ухвалу з приводу факту розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР №12019161480001504 від 05.07.2019 року встановленими особами. А саме ОСОБА_3 , що на момент вчинення правопорушення, що має ознаки кримінального, займала посаду слідчого СВ Таїровського ВП ГУНП в Одеські області, ОСОБА_2 що за вказаними ним у відзиві обставинами, діяв як представник ОК «ГК «Ак. Вільямса 78А/1», що визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Підсумовуючи викладене апелянти зазначають, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року є необґрунтованим та незаконним, постановленим з порушенням норм процесуального права, в тому числі без врахування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах. Та за неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що встановлені невірно. Відповідно. Таке рішення підлягає скасуванню із постановленням нового рішення згідно ст. 376 ЦПК України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
23 червня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив Головного Управління Національної Поліції України в Одеській області з якого вбачається, що ГУНП в Одеській області вважає рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року законним, обґрунтованим, прийнятим на підставі всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
ГУНП В Одеській області зазначає про грубу неповагу апелянтів, як до суду першої інстанції, так і до інших учасників у справі викладену в апеляційній скарзі, а саму апеляційну скаргу вважає надумаю та необґрунтованою, такою що не відповідає вимогам встановим у ЦПК України.
Апелянтами необґрунтовано зазначається про те, що документи складені ОСОБА_3 як слідчим є листами. 
Необхідно звернути увагу на положення ч. 1 ст. 9 КПК України, як одну гарантій законності, закріплено зобов`язання суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частина 1 статті 25 КПК України визначає засаду публічності. Так, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З цією метою в порядку визначеному КПК України уповноважені особи провалять слідчі (розшукові) дії, отримують інформацію вiд установ підприємств та організацій, та інші дii в межах визначених повноважень. Слідчий, в межах повноважень, в порядку та строки визначені ст. 214 КПК України, після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування.
Так реєстрації у ЄРДР підлягають повідомлення, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування. слідчий зобов`язані всебічно, повно неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так тi, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують обтяжують його покарання. надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на специфіку, саме досудове розслідування спрямоване з`ясування обставин, що мали місце та становлення реальної наявності або відсутності події, складу кримінального правопорушення та інших обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні визначених у ст. 91 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснюю збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей. документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом 
З цією метою, слідчий в рамках конкретного кримінального провадження може звертатись із запитами для отримання інформації або відомостей до органів держав влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб.
Таким чином, вказані позивачами «листи» не направлені з метою повідомлення будь-яких осіб про певні факти, обставини або події та не несуть інформативний характер, фактично та юридично виходячи зі змісту та форми таких документів, вони запитами на інформацію, оскільки в них чітко зазначено прохання про надання певної інформації та необхідність її отримання для повного всебічного та ефективно з`ясування всіх обставин досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні, а не з особистих інтересів та цілей.
У запитах слідчого СВ Таiровського ВП Київського ВП в м. Одесi ГУНП в Одеській області про надання інформації не зазначається про винність позивачів у вчиненні кримінального правопорушення, а лише містяться певні дані про суть досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, та прохання надати необхідну інформацію. Крім того, важливим є зміст запитів, оскільки, слідчим вживаються такі формулювання при побудові речення «вбачається наявність достатніх підстав вважати ». Після цього у запитах зазначаються певні відомості, характер рулюванням яких таким формулюванням прямо вказує на те, що інформація фактичних даних не є та не має ймовірний характер та є лише оціночним містить, є припущенням та має судженням - думкою, однією з версій слідства, яка залежності від наданої на запит iнформацii може знайти своє спростування чи підтвердження. Також слідчий СВ в межах повноважень визначених КПК України просить уповноважені органи «здійснити перевірку вказаних фактів», що в свою чергу прямо вказує на ймовірний характер таких тверджень, що не стверджуються уповноваженими особами ГУНП Одеській області, а лише та об`єктивне з`ясування а лише направлені на повне всебічне та обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Так, вказані запити були надані з метою отримання інформації необхідної для подальшого проведення досудового розслідування тa метою повного всебічного об`єктивного досудового розслідування та з`ясування обставин, що мали місце, що, зокрема, підтверджується наданими позивачем копіями документів. Позивачами хибно сприймаються дії уповноважених осіб спрямовані на з`ясування обставин у вказаному кримінальному провадженні, та вважають їх поширенням недостовірної інформації, що нібито принижує честь, гідність та лілову репутацію, а також завдає моральної школи.
Відомості викладені як обґрунтування позовної заяви не знаходять підтвердження у реальності. Так, з доводів позивачів, слідчий, як службова особа не мала б чи взагалі не спрямовувати запит, чи не вказувати яка саме інформація та документи запитуються. На думку ГУНП Одеській області, позивачі, зловживаючи наданими їм процесуальними правами, свідомо порушують перед судом питання, що зокрема, не відноситься до предмету спору даній справі. Вказаними діями позивач намагаються ввести суд оману та завантажуючи суд великою кількістю матеріалів, більшість яких не має відношення для розгляду справи, сподіваються на ухвалення рішення на їхню користь. Крім того, такі дії зокрема, розцінюються, як тиск на органи досудового розслідування ГУНП Одеській області та на потерпілого в кримінальному провадженні, що здійснюється з метою спекулювання даними, наявними у органах досудового розслідування та обставинами, що з`ясовуються.
Також відповідач вважає за необхідне наголосити, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), (п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду вiд 27.02.2009 року № «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).
Вказаною Постановою визначено обов`язок позивача довести факт поширення інформації відповідачем, чого у свою чергу зроблено не було. Так позивачами лише зазначається, що слідчим СВ було надано «листи», хоча в дійсності вони є запитами. Таке формулювання доводів позивачів у позовній заяві зумовлююсь перекручене сприйняття обставин та хибне уявлення про наявність підстав для подання позову.
З викладеного виходить, що запити надані уповноваженими особами в рамках проведення досудового розслідування не є та не можуть бути розцінені як поширення інформації, оскільки мають на меті отримати інформацію чи певні дані, а не поширити її. Крім того, твердження про те, що така інформація є недостовірною некоректна, оскільки в запиті не зазначалось про винність певних осіб, а тільки містилось прохання перевірити інформацію.
Відповідно до витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню 12019161480001504 від 05.07.2019 р. у вказаному к/п жодній особі не повідомлено про підозру, та досудове розслідування триває. Крім того, жодних відомостей про наявність будь-якого процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні для позивача- ОСОБА_1 не визначено. Отже, ГУНП в Одеській областi не вчиняло жодних дій, які б порушили честь i гідність та ділову репутацію позивачів. А у зв`язку із відсутністю порушень. з боку ГУНП в Одеській області та його службових осіб, відсутні також підстави для стягнення моральної шкоди. 
У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також Ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру. Так, інформація щодо обставин, які позивачі просять визнати недостовірними впливає на достатність доказів що зумовлюють наявність, чи відсутність складу кримінального правопорушення в їх діях і досліджуються під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні. 
Таким чином, спростування даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження у порядку цивільного судочинства є неприпустимим.

04.10.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив т.в.о. голови Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» - Бородінчик С.О. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1». 
Представник відповідача вважає апеляційну скаргу незаконною та необґрунтованою виходячи з наступного.
Відповідно апелянти зазначають, що недостовірна інформація яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 поширена ОСОБА_2 та ОК «Ак. Вільямса 79А/1» зазначена листа за вих. №1-29-01-20 від 29.01.2020 року вх. № 46/05-22 від 31.01.2020 року адресованих КП «Одестранспарксервіс».
Проте, відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що у листі було викладено суб`єктивні, оціночні судження про причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, які поширювалися ОК «ГК «Академіка Вільямса 79А/1» лише з метою захисту інтересів та порушення прав кооперативу і жодним чином не мав на меті принизити честь, гідність і ділову репутацію товариства. До того ж комунальне підприємство було повідомлено про те, що розслідування лише триває і зазначені у листі дані не підтверджені.
До того ж законність розірвання Договору балансоутримання місць для паркування № 76/K-KP 2018/03-21 від 13.04.2018 року була предметом судового розгляду. Рішенням Господарського суду Одеської області по справі № 916/448/20 від 02.07.2020 року було підтверджено факт незаконного утримання автостоянки шляхом відмови у задоволені позову ТОВ «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до КП "Одестранспарксервіс" про визнання незаконним одностороннє розірвання договору балансоутримання (копія додається). А у свою чергу Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 року рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2020 року було залишеного без змін (копія додається).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилiстичних засобів (вживання гілербол, алегорій, сатири). Оцiночнi судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гiднiсть, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим законодавством правом на відповідь, а також масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу власне тлумачення справи у тому самому засобі оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі принижую гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно з частиною першою статті 302 Цивільного кодексу України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.
Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Частиною ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст 9 Конституції України и с частиною національного законодавства, передбачено право особи а вільне поширення iнформацii та ідей.
Відповідно до ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Окрім того, як роз`яснено у п.п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні хати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення iнформацii, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право
Однак, відповідач вважає, що якщо належним чином дослідити листи на яка посилається скаржник, можна зрозуміти, що інформація не є недостовірною та має перелік конкретних фактів які відбулися і як і зазначив суд першої інстанції «поширена відповідачами інформація мала достатнє фактичне підґрунтя».
Важливим фактором також є те, що зазначені обставини, які позивачі вказують, як недостовірну інформацію є предметом розгляду в порядку кримінального провадження.
До того ж, жодних незаконних процесуальних рішень на основі даних листів ні Офісом протидії рейдерству, ні головним управлінням Держпраці прийнято не було. До офісу протидії рейдерству 17.01.2020 року та 20.01.2020 року ОСОБА_7 (один із посадових осіб ТОВ «ОК «ГК «Академіка Вільямса 79А/1» які на думку відповідача незаконним чином заволоділи правами та майном кооперативу) було подано скарги (у Міністерстві юстиції України було зареєстровано за №Щ-1447 та №-1729) на реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.01.2020 року за №10681070020051144 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах». Дану дію було проведено державним реєстратором Печерської районної в місті Київ державної адміністрації Орел Л.В. щодо обслуговуючого кооперативу «ГК «Академіка Вільямса 79А/1». Однак 21.02.2020 року висновком Колегії Міністерства Юстиції України у задоволені скарг ОСОБА_8 відмовлено, оскільки рішення державного реєстратора було прийнято згідно до законодавства і у послідуючому 25.03.2020 року Міністерством Юстиції України було видано наказ на підставі даного висновку з таким самим змістом (копія висновку і наказу додається). 
Щодо статусу відповідачів та позивачів, відповідач зазначає, що позивачами обрано неналежних відповідачів, а саме: 
-фізичну особу ОСОБА_2 , який при здійсненні господарської діяльності, як голова кооперативу діє від імені кооперативу, а не власного.
-фізичну особу ОСОБА_3 , яка не може виступати самостійною стороною за позовом, оскільки є слідчим у справі №120191614800001504 від 05.07.2019 року та посадовою особою Таїровського відділення поліції. Службові особи органу досудового розслідування під час виконання службової діяльності діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені відповідного органу Національної поліції.
Головне управління Національної поліції в Одеській області також не може бути належним відповідачем, оскільки як і дії/бездіяльність слідчої на стадії досудового розслідування, дії/бездіяльність ГУНП підлягають оскарженню в рамках кримінального судочинства, та не можуть бути предметом спору у даній цивільній справі. А вся шкода, що була завдана громадянам внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування регулюється Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Щодо підстав для постановлення окремої ухвали, відповідач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Однак, вище детально кладена позиція, що жодного порушення законодавства або недоліку у діяльності Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вiльямса 79А/1» не було, а рішення Київського районного суду законне та обґрунтоване, що означає що жодних підстав для постановлення окремої ухвали немає.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.06.2021 року в особі головуючого судді Артеменко І А. було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунального підприємства «Одестранспарксервіс», ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Відділ з питань запобігання корупції Одеської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та немайнової шкоди.
Відповідно до пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду розпорядженням № 2342 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 947/26115/20 (номер провадження № 22-ц/813/8472/21) ОСОБА_1 , ТОВ «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», КП «Одестранспарксервіс», ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Відділ з питань запобігання корупції Одеської міської ради, про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та немайнової шкоди.
Обґрунтування призначення проведення повторного автоматизованого розподілу справи: службова записка судді-доповідача Артеменка І.А. відповідно до рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 14.06.2021 про зміну спеціалізації, на виконання  п.1.4. та з урахуванням п.3.9. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 (із змін. та доп.).
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 25.06.2021 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О.В., суддів: Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.
Головуючий суддя Князюк О.В. відповідно до наказу № 77-в від 14.06.2021 року з 29 червня по 30 липня 2021 року перебував у відпустці.
Розпорядженням № 3194 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.08.2021 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С.О..
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.08.2021 року цивільну справу прийнято до провадження головуючого судді Князюка О.В. та призначено до розгляду на 16.12.2021 року о 09:30 год.
В судове засідання 16.12.2021 року з`явилися представник позивачів – адвокат Жеков Д.В. та представник відповідача, а саме ГУНП в Одеській області – Безугла А.С.
Представник апелянтів апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити в повному обсязі, представник ГУНП в Одеській області заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, надані суду письмові пояснення підтримала, та просила суд під час розгляду справи врахувати висновки Верховного суду в аналогічних спорах.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань не надали.
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за вищевказаною явкою учасників справи.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Наведене положення стисло відтворює зміст концептуальних засад преамбули Загальної декларації прав людини.
Відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.
Частина 4 статті 32 Конституції України закріплює, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Даною нормою Конституції України здійснення вказаних прав може бути обмежене законом для захисту репутації або прав інших людей.
Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Будучи особистим немайновим правом, що забезпечує соціальне буття фізичної особи, право на повагу до гідності та честі захищається нормами Цивільного кодексу України.
Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що честь, гідність та ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Так, статтями 270, 297 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
За правилом ст.275 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.
Захист такого права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.
Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, належить позивачеві.
Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Статтею 299 Цивільного кодексу України закріплено право фізичної особи на недоторканність та право на судовий захист своєї ділової репутації.
Відповідно до ч. 2 ст. 302 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.
Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ №1 д 27.02.2009р., відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та немайнової шкоди колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду). Близький за змістом припис викладений у частині першій статті 2 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду). Аналогічний припис є у частині першій статті 19 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Відповідно до вимог позовної заяви, позивачі просили суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Академіка Вільямса 79А/1", поширену ОСОБА_3 , Таїровським відділом поліції Київського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області в листі № 37р-557 від 12.02.2020 року на ім`я начальника Головного управління Держпраці в Одеській області, а саме «У провадженні СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120191614800001504 від 05.07.2019 року за фактом шахрайського заволодіння майном Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1(код ЄДРПОУ 319194454) з боку службових осіб ТОВ «Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1».
Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_3 , Таїровським відділом поліції Київського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській, що є структурним підрозділом Головного управління національної поліції в Одеській області в листі № 37/1-СВ-411 від 20.02.2020 року, адресованого Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України, а саме: «внаслідок дій групи осіб у складі ОСОБА_1 , «Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» (код ЄДРПОУ 319194454) втратив все майно, яке належало засновникам, на загальну суму 1246300,00, а також втратив право на організацію та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування /спеціальна відведена автостоянка/ загальною площею 2013,75 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ».
Судом встановлено, що 09.07.2019 року слідчим слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області Шевченко А.Ю. було прийнято до провадження досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 120191614800001504 від 05.07.2019 року за попередньою правовою кваліфікацією по ст.356 КК України.
Дане кримінальне провадження було зареєстровано у ЄРДР на підставі заяви адвоката Чумаченко Д.О., діючого в інтересах ОСОБА_4 /засновника Обслуговуючого кооператива "Гаражний кооператив "Ак. Вільямса 79А/1"/ щодо неправомірних дій групи осіб у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , внаслідок яких ОК "Гаражний кооператив "Ак. Вільямса 79А/1" втратив майно, яке йому належало, а також втратив право на обслуговування автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 зазначає, що у вказаній заяві ОСОБА_11 конкретно розписує поетапний алгоритм дії вищевказаної групи осіб, підтверджуючи це фактичними даними та копіями документів.
Згідно ст.214 КПК України - слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Так, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Згідно п.17 ч.1 ст.3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Невід`ємною частиною проведення досудового розслідування є збір доказів у вигляді проведення слідчих/розшукових/ дій та негласних слідчих дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій речей, документів, відомостей, висновків, актів перевірок, направлення різних видів письмових запитів.
Колегія суддів погоджується з поясненнями відповідача ОСОБА_3 про те, що запити, а не листи, були як слідчим, з метою - отримати необхідної для слідства інформації під час розслідування кримінального провадження, а не поширювати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 та ТОВ "ОК Гаражний кооператив "Ак.Вільямса 79А/1", чи якимось чином втручатися в господарську діяльність останніх.
Крім того, службові особи органу досудового розслідування під час виконання службової діяльності діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені відповідного органу Національної поліції, в даному випадку від імені ГУНП в Одеській області. Позивачами у позовній заяві визначено відповідачами службову особу - слідчого Шевченко А.Ю. та структурний підрозділ - Таїровське ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, які не можуть виступати самостійними відповідачами за позовом, оскільки не мають цивільної процесуальної правоздатності. Так, за наявності визначених законом обставин відповідачем мав би бути саме відповідний орган - Головне Управління Національної поліції в Одеській області.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України). Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим кодексом (частина друга статті 93 КПК України).
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.
Апеляційний суд вважає, що спірні правовідносини не є цивільними. Такі відносини виникли з приводу збирання й оцінки на предмет належності та допустимості доказу, отриманого у кримінальному провадженні. Тому розгляд заявлених вимог як позовних не може відбуватися за правилами жодного виду судочинства. Доводити недостовірність інформації, зафіксованої у листі, протиправність складання останнього, неналежність і недопустимість доказів позивач має у кримінальному провадженні на відповідній стадії кримінального процесу, а не заявляючи позовні вимоги до органу, в якому працює ОСОБА_3 , та до самої неї (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 808/3230/17).
Більше того, у цивільному процесі позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Фізичні особи, навіть якщо вони і займають певні посади, не можуть бути сторонами цивільного процесу як посадові особи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц (пункти 84-93), від 28 листопада 2018 року у справі № 383/2/17 (пункти 56-63), від 12 грудня 2018 року у справі № 591/1272/18 (пункти 38.1-38.7), від 15 травня 2019 року у справі № 554/10058/17). Незважаючи на це, одним із відповідачів у цій справі позивач вказав ОСОБА_3 – начальника сектору дізнання Таїровського відділення полції в м. Одесі ГУНП в Одеській області та Таїровське відділення поліції Київського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області,
Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 року у справі № 642/2581/17 звертає увагу на те, що приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц (пункт 59), від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункти 42, 66), від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 37), від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункт 36), від 18 вересня 2019 року у справі № 638/17850/17 (пункт 5.30), від 8 листопада 2019 року у справі № 910/7023/19 (пункт 6.20), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (пункт 30), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункт 30), від 28 квітня 2020 року у справі № 607/15692/19 (пункт 45)). (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі 333/6816/17)
Верховним судом неодноразово було зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
Відсутність у позивача юридичної можливості спростувати інформацію, відображену у запиті, поза межами кримінального процесу є легітимним обмеженням, покликаним забезпечити юридичну визначеність у застосуванні норм процесуального права. Таке обмеження не шкодить суті права на доступ до суду та є пропорційним означеній меті. Остання досягається гарантуванням того, що аргументи позивача про недостовірність відповідної інформації має перевірити суд у кримінальному провадженні, в якому дані, зафіксовані у довідці, є доказом.
З огляду на зазначене, провадження у справі в частині позовних вимог до відповідачів, а саме ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, підлягає закриттю, рішення суду першої інстанції у вказаній частині – скасуванню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунального підприємства «Одестранспарксервіс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Відділ з питань запобігання корупції Одеської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та немайнової шкоди колегія суддів зазначає наступне.
У даному випадку відповідачами визначені особи, які прямо завдали шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача шляхом недостовірних негативних висловлювань та образ, а саме ОСОБА_2 , Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунальне підприємства «Одестранспарксервіс».
Згідно п. 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Суд, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вони є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», директором якого є Чабан О.О., здійснював кооперативну господарську діяльності на спеціально відведеній автостоянці за адресою АДРЕСА_2 з 13.04.2018 року на підставі Договору балансоутримання місць для паркування № 76/К-КР-2018/03-21 від 13.04.2018 року, укладеного з КП "Одестранспарксервіс".
Проте, 19.02.2020 року зазначений Договір було достроково розірвано КП "Одестранспарксервіс" з огляду на те, що у товариства був відсутній основний документ, який відповідно до п.2.6 Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у м. Одесі, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011року надає право оператору здійснювати господарську діяльність на спеціально відведеній автостоянці в м. Одесі. У товариства була відсутня Схема /оригінал/ розміщення автотранспорту на автостоянці, погоджена з органами місцевого самоврядування та органами державної влади.
Законність розірвання Договору балансоутримання місць для паркування № 76/К-КР-2018/03-21 від 13.04.2018 року була предметом судового розгляду, зокрема рішенням Господарського суду Одеської області по справі № 916/448/20 від 02.07.2020 року, залишеного без змін Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 року у задоволенні позову ТОВ «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до КП "Одестранспарксервіс", третя особа Обслуговуючий кооператив "Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» про визнання незаконним одностороннє розірвання договору було відмовлено.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену в листах, відповідях, запитах, адресованих різним установам, апеляційний суд зазначає наступне.
Позивачі в своїх позовних вимогах до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» просили суд, визнати недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Академіка Вільямса 79А/1" інформацію, поширену в наступних листах, запитах які є предметом спору та були досліджені судом, зокрема;
лист ОК "Гаражний кооператив "Ак. Вільямса 79А/1" на ім`я в.о. директора КП "Одестранспарксервіс" за № 1/29/01/20 від 29.01.2020 року/а.с.53,т.1/; 
лист Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху на ім`я Директора ТОВ "ОК ГК "Академіка Вільямса 79А/1" ОСОБА_1 за № 01-41/2188 від 14.07.2020 року/а.с.157,т.1/; 
відповідь на скаргу відділу з питань запобігання корупції на ім`я ТОВ "ОК ГК "Академіка Вільямса 79А/1" за № 05-17вих/1 від 13.07.2020 року/а.с.172,т.1/; 
відповідь на скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху на ім`я Директора ТОВ "ОК ГК "Академіка Вільямса 79А/1" Чабана О.О. за № 241/01-Ч-39 від 26.08.2020 року/а.с.174,т.1/; 
Судом апеляційної інстанції було досліджено вищевказані листи та запити на предмет наявності недостовірної інформації, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ТОВ "ОК ГК "Академіка Вільямса 79А/1", проте апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що інформація, поширена у вищевказаних листах щодо позивачів, не є недостовірною, та такою, що принижує честь та гідність позивачів, оскільки по-перше, містить перелік конкретних фактів, які відбулися, а по-друге, містить оціночне поняття, та суб`єктивне судження з огляду на обставини, якs мають місце. В матеріалах справи достатньо доказів про те, що така інформація відповідає дійсності. 
По-перше, в обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на лист Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху від 14.07.2020 року та лист Відділу з питань запобігання корупції Одеської міської ради від 13.07.2020 року, вважаючи інформацію викладену у цих листах недостовірною щодо позивачів, та такою, що принижує їх ділову репутацію. Проте, вказані організації взагалі не є відповідачами по справі та до них будь-яких позовних вимог не заявлено.
По-друге, листування між сторонами відбувалось з приводу Договору балансоутримання місць для паркування № 76/К-КР-2018/03-21 від 13.04.2018 року, укладеного з КП "Одестранспарксервіс" та правомірності його дострокового розірвання; з приводу доводів сторін щодо замовника Схеми розміщення автотранспорту на автостоянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; з приводу обставин, які були предметом розслідування у кримінальному провадженні № 120191614800001504 від 05.07.2019 року. Тобто, вищевказані факти існували та їх можливо перевірити доказами, які є в матеріалах справи.
Судом встановлено, що 09.07.2019 року слідчим слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області Шевченко А.Ю. було прийнято до провадження досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 120191614800001504 від 05.07.2019 року за попередньою правовою кваліфікацією по ст.356 КК України.
Дане кримінальне провадження було зареєстровано у ЄРДР на підставі заяви адвоката Чумаченко Д.О., діючого в інтересах ОСОБА_4 /засновника Обслуговуючого кооператива "Гаражний кооператив "Ак. Вільямса 79А/1"/ щодо неправомірних дій групи осіб у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , внаслідок яких ОК "Гаражний кооператив "Ак. Вільямса 79А/1" втратив майно, яке йому належало, а також втратив право на обслуговування автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 зазначає, що у вказаній заяві ОСОБА_11 конкретно розписує поетапний алгоритм дії вищевказаної групи осіб, підтверджуючи це фактичними даними та копіями документів.
Договір балансоутримання місць був розірванний на законних підставах, у зв`язку з невиконанням ТОВ "ОК Гаражний кооператив "Ак.Вільямса 79А/1" свого господарського обов`язку, факт відсутності звернення з відповідною заявою на виготовлення схеми та відсутність схеми у ТОВ "ОК Гаражний кооператив "Ак.Вільямса 79А/1" було встановлено господарськими судами відповідних інстанцій./а.с.50,59/

Суд погоджується з доводами представника КП "Одестранспарксервіс" про те, що жодної інформації, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів вказані листи не містять, вказані листи є відповіддю, носять інформативний характер з посиланням на факти, які мали місце та з належним правовим обґрунтуванням. Дійсно інформативно в листі № 70/05-22 від 27.01.2020 року КП "Одестранспарксервіс" зазначило про наявність кримінального провадження за № 12019161480001504 від 05.07.2019 року, однак зазначене провадження не визначалось в листі, як підстава для розірвання Договору балансоутримання місць для паркування від 13.04.2018 року.
Крім того у листі ОК "Гаражний кооператив "Ак. Вільямса 79А/1" на ім`я в.о. директора КП "Одестранспарксервіс" за № 1/29/01/20 від 29.01.2020 року/а.с.53,т.1/ зазначено: «…невідома особа, не будучи посадовою особою (за візуальними ознаками підпису ймовірно голова організованої злочинної групи ОСОБА_1 ….» та «зазначені обставини є предметом розслідування у кримінальному провадженні за № 12019161480001504, яке відкрито за заявою засновників нашого кооперативу»
Суд зауважує, що незгода позивачів з розірванням Договору балансоутримання місць для паркування від 13.04.2018 року, не може свідчити про порушення їх немайнових прав, що призвело до приниження їх особистих немайнових прав.
Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції, що при здійсненні господарської діяльності, голова кооперативу діє від імені кооперативу, а не як фізична особа, та листи, відправлені на ім`я в.о. директора КП «Одестранспарксервіс» за вих. 1/29/01/20 від 29.01.2020р., вх..№ 46/05-22 від 31.01.2020 року було підписано ОСОБА_2 , як т.в.о. голови кооперативу Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» з огляду на те, що останній діяв не від власного імені, а від імені кооперативу, тому є неналежним відповідачем по даній справі.
Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_2 як т.в.о. голови кооперативу реалізував своє право передбачене ст.40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011 року, звернувшись з заявою/листом до КП "Одестранспарксервіс", яке здійснює моніторінг виконання операторами взятих на себе зобов`язань відповідно до укладених договорів, оскільки фактично були порушені права ОК «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1». В зазначеному листі вих.1/29/01/20 від 29.01.2020 року кооперативом було пояснено з яких саме підстав, останній звертається до КП "Одестранспарксервіс" з відповідним листом, зазначено усі обставини, які мають місце, зокрема про порушення оператором ТОВ "ОК "Гаражний кооператив "Академіка Вільямса 79А/1" п.2.3 Договору балансоутримання місць для паркування від 13.04.2018 року, а саме не забезпечення спеціально відведеної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 оригіналом схеми розміщення автотранспорту та вказано доводи, у зв`язку з чим кооператив звернувся до правоохоронних органів.
Саме ті доводи, перевірку яких просив здійснити засновник кооперативу ОСОБА_12 , були визначені ОСОБА_13 , як такі, що розслідуються правоохоронними органами, про що було зазначено в самому тексті листа.
Той факт, що зазначені обставини, які позивачі зазначають, як недостовірну інформацію є предметом розгляду кримінального провадження не спростовується позивачами, а також підтверджуються заявою засновника кооперативу ОСОБА_4 до Таїровського ВП Київського ВП ГУНП в Одеській області, а також витягом з ЄРДР.
З огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки він діяв як т.в.о. голови кооперативу Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилiстичних засобів (вживання гілербол, алегорій, сатири). Оцiночнi судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гiднiсть, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим законодавством правом на відповідь, а також масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу власне тлумачення справи у тому самому засобі оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі принижую гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно з частиною першою статті 302 Цивільного кодексу України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.
Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Частиною ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст 9 Конституції України і є частиною національного законодавства, передбачено право особи а вільне поширення iнформацii та ідей.
Відповідно до ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).
Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. (висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 591/7099/16-ц (провадження № 61-34159св18)).
Таким чином, колегія суддів вважає, що викладені в позовній заяві обставини не підтвердженні належними доказами та не є достатніми в розумінні ст.80 ЦПК України, крім того позивачами невірно зазначено суб`єктний склад учасників процесу.
У статтях 28, 68 Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність.
Разом з тим у статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Враховуючи наведене, беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди під час вирішення справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з другого боку.
Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Відповідно до частини першої статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведений факт його приниження відповідачами, а саме Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1», Комунального підприємства «Одестранспарксервіс».

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди апеляційний суд зазначає, що стаття 23 ЦК України визначає відшкодування моральної шкоди, зокрема п.4 ст.2 даної статті вказує, що моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст.280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Згідно з абзацом другим пункту 5 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Приймаючи до уваги те, що суд дійшов висновку про недоведеність позивачами порушення їх особистих немайнових прав, тому похідна позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.
Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і норм ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з рішенням суду першої інстанції, та не заслуговують на увагу.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
З огляду на вищевказане, апеляційна скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» підлягає частковому задоволенню.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року – в частині позовних вимог ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуючий кооператив Гаражний кооператив «Академіка Вільямса 79А/1» до ОСОБА_3 , Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та немайнової шкоди – скасувати. Провадження у вказаній частині – закрити.
В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 21.12.2021 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк
Судді:                                                                  А. П. Заїкін
С.О. Погорєлова