ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/14871/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року (суддя Віхрова В.С., м. Дніпро, повний текст рішення складено 04.10.2021 року) в справі №160/14871/21 за позовом ОСОБА_1  до  Управління поліції охорони в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні,-

в с т а н о в и в:
27.08.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач)  звернувся до суду з позовом до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за повних 16 років вислуги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року позовні вимоги задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подало Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що позивач був ознайомлений зі змістом наказу від 29.01.2019 № 13 о/с, яким позивача звільнено зі служби за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), у день звільнення, що підтверджується власноруч зробленим ним написом на витягу з наказу. У наказі № 13 о/с міститься формулювання «Без виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції», на цей час він є чинним і в установленому законом порядку не оскаржувався. Стаття 102 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги після звільнення із поліції здійснюється поліцейським в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ пов`язує виплату одноразової грошової допомоги поліцейським із набуттям права на пенсію: особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Водночас п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» не передбачає виплату допомоги із набуттям права на пенсію. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. При вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні слід керуватись нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Апелянт вказував, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією.  Передбачено єдиний випадок, коли одноразова грошова допомога виплачується безпосередньо за рахунок коштів органів, де особи, які мають право на цю виплату, працювали, а саме: поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітникам Служби судової охорони, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ. Особам, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали. Управління поліції охорони не є органом державної влади, у якому поліцейські працюють із залишенням на службі в поліції, а, натомість, він є - органом державної влади у визначенні Закону № 580-VІІІ, територіальним органом Національної поліції, у якому поліцейські проходять службу. Одноразова грошова допомога при звільненні поліцейським виплачується Національною поліцією України за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на її утримання. Відсутні правові норми, які б встановлювали обов`язок, можливість або порядок здійснення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським безпосередньо органами поліції охорони, з урахуванням особливостей їх фінансування.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що виплата одноразової грошової допомоги після звільнення поліцейського здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. Положення пункту 10   постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» також визначають, що поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Положення пункту 10 Порядку № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію. Право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, громадянами України з числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги. Суд першої інстанції вказував, що одноразова та щорічна грошова допомога, виплачується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони, Службою судової охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання. Виплата одноразової грошової допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби особам, які звільняються зі служби за власним бажанням здійснюється   за рахунок коштів органів у яких поліцейські та зазначені особи працювали. Вимоги позивача про зобов`язання Управління поліції охорони нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за повних 16 років в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є похідними від вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, вимоги про зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу, є такими, що підлягають задоволенню.
Матеріалами справи встановлено, що наказом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області № 13 о/с від 29.01.2019 року ОСОБА_1 звільнено з Управління поліції охорони Дніпропетровської області за п. 7 ч. 1   ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 31.01.2019 року. Вислуга років на день звільнення складає 16 років 8 місяців 10 днів. 
13.04.2021 року позивач звернувся із заявою до начальника Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (16 років) відповідно до ч. 2   ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Листом від 31.05.2021 року № Г-6/43/23/01-2021 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2   ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з відсутністю у нього права на пенсію.
Згідно ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених   Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Преамбула Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Аналогічне положення закріплено в абзаці 4 пункту 10  постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393, за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію, тобто відсутня така умова для отримання одноразової грошової допомоги як наявність у особи права на пенсію.
Згідно з ч.1, 2 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти-постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Суд зазначає, що норма постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393 не суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а на виконання своєї функції про встановлення порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, уточнює, доповнює, не встановлює нові умови для призначення та виплати у даному випадку одноразової грошової допомоги при звільненні. 
Частина 2 ст. 9 цього Закону встановлює підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше. Право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами начальницького складу поліції охорони, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав.
Наявність права на пенсію або відсутність такого права  для осіб, не може нівелювати їх право на отримання допомоги за умови наявності іншої обов`язкової передбаченої умови для отримання допомоги - 10 і більше років вислуги.
Позивач звільнений із Управління поліції охорони у запас із званням капітана поліції, підставою для звільнення є п. 7 ч. 1 ст. 77 «Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), вислуга років позивача при звільненні в календарному обчисленні становила 16 років  місяці 09 днів.
Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2019 року у справі № 821/3762/15-а. Верховний Суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, таким чином не набуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.
У постанові від 26.11.2020 року у справі № 520/1365/2020 Верховний Суд виклав правову позицію, що право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами, які перебували на службі в Національній поліції, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.
Згідно частинами 4, 5 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. Поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітникам Служби судової охорони, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.
Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється за органом, в якому працювала звільнена особа та за рахунок коштів органу, у якому вона працювала.
Аналогічні вище приведеним правилам, правила виплати передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393. Одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони, Службою судової охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту). Військовослужбовцям, поліцейським, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених  пунктом 10  цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали. (п.14).
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 року № 834 вирішено утворити як юридичні особи публічного права органи поліції охорони як територіальні органи Національної поліції.
Позивач проходив службу саме в Управлінні поліції охорони в Дніпропетровській області, був звільнений із Управління поліції охорони в Дніпропетровській області. Управління поліції охорони є самостійною юридичною особою, органом у якому працював та позивач та органом, яким здійснювалась виплата грошового забезпечення позивачу та здійснено виплати при звільненні. У разі виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 одразу при звільненні, така виплата проводилась би Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області, не іншим органом у системі Національної поліції. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
          Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
          Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року в справі №160/14871/21 – залишити  без змін. 
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова