Дата документу 08.02.2022 Справа № 335/10993/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 335/10993/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко І.А.
№ 22-ц/807/796/22                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Бєлки В.Ю.
секретар:                Ільїна Г.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Коломоєць Ірини Василівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2021 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2021 року зустрічний позов повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду  ОСОБА_1 в особі адвоката Коломоєць І.В. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходяться матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
13.12.2021 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.

Відповідач звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним договору позики.

Повертаючи зустрічний позов позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем пропущено строк для подання зустрічного позову.

Так, відповідно до ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ухвалою судді від 01.11.2021 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу у порядку спрощеного позовного провадження.

17.11.2021 ОСОБА_1 отримала копію ухвали судді про відкриття провадження від 01.11.2021 та копію позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, а тому суд першої інстанції вважав, що 
останнім днем подачі зустрічного позову є 02.12.2021, однак зустрічний позов ОСОБА_1 подано до суду 09.12.2021, відповідно до штемпелю на конверті, тобто з пропуском встановленого строку.

З підготовленого відповідачем зустрічного позову вбачається, що він об`єднаний з основним позовом спільним предметом доведення та обидва позови – основний та зустрічний є взаємовиключними.

Позбавляючи відповідача права на розгляд зустрічного позову одночасно з основним, суд першої інстанції створив підстави для окремого подання позову про визнання правочину недійним.

Таке заявлення позову про визнання недійсним правочину в іншому провадженні, призведе до необхідності згодом вирішувати питання про об`єднання позовів або зупинення провадження в одній справі до розгляду іншої.

Тож при вирішенні питання про прийняття зустрічного позву допущено надмірний формалізм, який призведе до порушення принципу процесуальної економії.

Європейський суд із прав людини у своїх прецедентних справах виокремив необхідні критерії розумних строків у цивільних справах, такі як: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника. 

Так, зокрема, вимога процесуальної економії спрямована на те, щоб судовий розгляд був побудований таким чином, щоб не допустити невиправданих затягувань розгляду справи, необґрунтованого відкладання судових засідань, оголошень занадто тривалих перерв, зупинення провадження тощо. 

Завданням принципу процесуальної економії в судовому провадженні є мінімізація можливих процесуальних перешкод із тим, щоб судовий розгляд був завершений у розумний строк. 

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

У даній справі відмова у спільному розгляді двох взаємовиключних вимог сторін призведе до того, що сторони та суд будуть змушені виконувати зайві процесуальні дії, що зумовить формування деструктивного впливу на ефективність розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2021 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

В.Ю. Бєлка