УХВАЛА
м. Київ

06 січня 2022 року 
справа № П/320/1027/20
адміністративне провадження № К/990/230/22 

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф.
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України 
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 
у справі №П/320/1027/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Метіз" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу ,-

УСТАНОВИВ:

04 січня 2022 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 у справі №П/320/1027/20, предметом якого є визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.01.2020 №0000890502, №0000900502, № 0000930502,  № 0000910502, від 13.01.2020 №0000253305, №0000263305, вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-0000283305 від 13.01.2020, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного соціального внеску №0000273305 від 13.01.2020 на суму 58 568,26 грн., податкової вимоги № 6854-53 від 29.01.2020 про сплату податкового зобов`язання на загальну суму 3462050,39 грн.  

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року адміністративний позов задоволений, внаслідок чого визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення № 0000890502 від 11.01.2020  на загальну суму 854783, 00 грн., № 0000900502 від 11.01.2020  на загальну суму 1 462408,00 грн, № 0000930502 від 11.01.2020  штраф на загальну суму 206258,00 грн, № 0000910502 від 11.01.2020 загальну суму 3632,00 грн, № 0000253305 від 13.01.2020  на загальну суму 758728,75 грн., № 0000263305 від 13.01.2020  на загальну суму 63227,39 грн, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-0000283305 від 13.01.2020 на загальну суму 585682,56 грн, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного соціального внеску № 0000273305 від 13.01.2020 на суму 58568,26 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задоволено частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року змінено шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Ухвалюючи постанову суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що податковим органом під час проведення перевірки не було належним чином досліджено первинні документи, які надавались позивачем до перевірки. 

Верховний Суд ухвалою від 22.12.2021 повернув касаційну скаргу відповідача від 18.12. 2021 з мотивів відсутності підстав касаційного перегляду.

В касаційній скарзі від 04.01.2022 як і в первісній касаційній скарзі від 18.12.2021 підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункти 1, 4 статті 328 та пункти 1, 2 частини другої статті 353 КАС України.

Суд в ухвалі від 22.12.2021 звертав увагу на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду. Скаржник повинен зазначити висновок щодо застосування якої норми права в ній викладено, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

У касаційній скарзі скаржник вказує, що подібність правовідносин у даній справі та зазначених постановах полягає у співпадінні суб`єктного складу, предмету спору та правового регулювання, об`єкта правового регулювання та змісту податкового правопорушення, а також умов застосування правових норм (умови часу, місця, підстави виникнення правовідносин).

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

У касаційні скарзі викладено встановлені у цій справі обставини та їх переоцінка, мотиви незгоди з судовими рішеннями щодо задоволення позовних вимог товариства, процитовано норми діючого, на момент виникнення спірних правовідносин законодавства з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Також формально зазначаючи що судові рішення оскаржуються з підстав передбачених статтею 353 КАС України, скаржник не розкриває зміст, в чому саме він вбачає порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. Крім того, вимогами касаційної скарги є не направлення справи на новий розгляд (як це передбачено статтею 353 КАС України), а скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові, що передбачено статтею 351 КАС України.

Ухвалою Суду від 22.12.2021 також зазначалось про те, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Наведені рекомендації Верховного Суду при повторному зверненні із касаційною скаргою повністю відповідачем в розрізі кожного із дев`яти актів індивідуальної  дії, які є предметом судового розгляду у цій справі, не враховані. Доводи касаційної скарги не пов`язані із висновками суду апеляційної інстанції, результатами проведення перевірки та формування акта цієї перевірки, а основані на загальних дослідженнях господарської діяльності позивача та його контрагентів.  

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 КАС України   передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою   статті 328 КАС України   визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 КАС України   містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України   у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої   статті 328 КАС України. 

Суд звертає увагу на те, що для обґрунтування касаційної скарги недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу контролюючого органу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

У разі посилання на висновки Верховного Суду, які на думку скаржника не були враховані судами першої та апеляційної інстанцій, необхідно посилатися на ті висновки, які були зроблені на підставі дослідження норм, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах за однакових умов.

Зміст касаційної скарги не доводить та не підтверджує того факту, що правовідносини у цій справі та справах на які посилається скаржник у касаційній скарзі є подібними.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 у справі №П/320/1027/20 - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Р. Ф. Ханова