ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2022 року                                     Справа № 903/760/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. ,  суддя Гудак А.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2021 р. у справі № 903/760/21 (суддя Гарбар І.О., повний текст рішення складено 21.12.2021 р.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Україна"
до Фізичної особи-підприємця Стрельчук Олександра Яковича
про стягнення 164 844, 87 грн

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітам Україна" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Стрельчук Олександра Яковича 164 844, 87 грн, з яких: 164 425, 58 грн - збитки та 419, 31 грн - 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № ВН-870 перевезення вантажів від 07.04.2021 р. в частині порушення температурного режиму при транспортуванні товару, що призвело до зіпсування товару, у зв`язку з чим позивач зазнав збитки. Також позивач, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України, просить стягнути відсотки річні за користування грошовими коштами.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.12.2021 р. у справі № 903/760/21 в задоволенні позову відмовлено.
Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено існування конкретних обставин, які підтверджують вину відповідача щодо завданих позивачу збитків, що виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з їх відшкодування, відтак позов не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітам Україна" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду, скасувати  рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- відповідачем порушено умови температурного режиму перевезення товару, що є порушенням п. 3.1-3.4 договору та заявки на перевезення;
- скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нібито з інвойсу та відомостей митної декларації, і окремо з акту про утилізацію йдеться про різні найменування товару;
- скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з митної декларації (п. 31), акта від 31.08.2021 р. та інвойсу зазначено різну кількість товару;
-  висновок суду першої інстанції про те, що із відомостей, що відображені у акті пошкодження не вбачається факту псування товару внаслідок порушення температурного режиму, а зазначено "приймаємо із застереженням, некоректне авізо", не відповідає дійсності;
- суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано суду доказів в підтвердження отриманого зіпсованого товару для утилізації, про те вказаний висновок повністю не відповідає матеріалам справи, оскільки в матеріалах справи наявні всі підтверджуючі документи про передачу на утилізацію товару;
- ні місцевий господарський суд, ні відповідач, під час розгляду справи, не ставили під сумнів відповідність товару, переданого до перевезення з товаром, за який вантажоодержувач вимагав кошти через неналежні умови перевезення та не витребовував жодних доказів чи додаткових пояснень з цього приводу, тому висновок суду про те, що в матеріалах справи відсутні докази, відповідно до яких можна було б ідентифікувати товарно-матеріальні цінності отримані відповідачем до перевезення,є помилковим;
- ані умовами договору, ані умовами законодавчих актів не передбачено оформлення якихось інших документів (крім тих, що вже складені) саме про відмову від вантажу. Вбачається неможливість використовувати за призначенням продукт, який транспортувався з порушенням температурного режиму;
- апелянт звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 р. у справі № 907/603/17, згідно з якою норма статті 924 ЦК України передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони;
- апелянт посилається на положення ст. 22, ч. 1 ст. 1191, ч. 2 ст. 1192 ЦК України, ст. ст. 224, 225 ГК України та вказує, що ним обґрунтовано доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення в діях відповідача;
- позивач вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи буде складатися із суми сплаченого судового збору; витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000 грн, витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, зокрема, витрат на поштові відправлення до суду та учасникам справи, а також усіх витрат позивача в рамках договору про надання правової допомоги. Докази витрат, фактично понесених позивачем, а також докази на підтвердження обсягу послуг із надання професійної правничої допомоги (рахунок, акт приймання-передачі послуг з правової допомоги за договором, платіжні доручення будуть надані одразу після їх здійснення).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 р. скаржнику поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито провадження у справі; встановлено сторонам строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив; роз`яснено учасниками справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Дана ухвала суду направлена на адреси сторін 15.02.2022 р. та отримана відповідачем 17.02.2022 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
В свою чергу, згідно з відомостями, які отримані судом з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта", поштове відправлення 3300105827681 (ухвала суду від 14.02.2022 р.), направлена на адресу ТОВ "Вітам Україна" (м. Київ, вул. Лютеранська, 10А, оф. 1-45) не була вручена позивачу та повертається до суду з відміткою "інші причини". До матеріалів справи долучено засвідчений судом витяг з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Адвокат ФОП Стрельчук О.Я. надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що акт пошкоджень, надлишків, недостач № 2021/70077850 від 07.07.2021 р. містить лише інформацію про порушення температурного режиму, із акту не вбачається факту псування внаслідок перевезення. Відповідач вказує, що доказів про те, що температура одного виду товару "Равлики по-бургундські", упаковані для роздрібної торгівлі в уп. по 120 г, перебувала на іншому рівні ніж температура товару, який одночасно перевозився відповідачем одним автомобілем "Рибне порційне філе північно-тихоокеанського хека вакуумній упаковці (20* 100 г), позивачем не надано. Жодних відміток про псування вантажу накладна не містить, як і акт пошкоджень, надлишків, недостач № 2021/70077850 від 07.07.2021 р., в якому відсутні відомості про псування вантажу, що перевозився.
Матеріали справи не містять доказів відмови замовника від вантажу, відповідно до ч. 4 ст. 314 ГК України. Саме про застосування ч. 4 ст. 314 ГК України йдеться у спірному випадку, оскільки, за твердженням поліпами, внаслідок пошкоджений вантажу, виникла ситуація, за якої товар не міг бути використаний за призначенням. Із наданих позивачем документів в підтвердження утилізації товару слідує, що на утилізацію передавався товар "Равлики по-бургундські" П60 г) 40 коробів", що не відповідає товару, який перевозився відповідачем (Равлики по-бургундські, упаковані для роздрібної торгівлі в vu. по 120 г ). Доказів, що саме товар, який перевозився відповідачем був утилізований, позивачем суду надано також не було.
В той же час, ні положенням договору перевезення, ні чинним законодавством та міжнародними договорами отримувачу вантажу не надано право здійснювати самовільну утилізацію пошкодженого товару без участі (повідомлення) перевізника.
Позивачем не доведено обставин, які підтверджують псування вантажу під час перевезення, не доведено, що товар який перевозився було утилізовано, а також вину відповідача щодо завданих позивачу збитків, що виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з їх відшкодування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).
Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги ТОВ "Вітам Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2021 р. у справі № 903/760/21 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Адвокат ТОВ "Вітам Україна" надіслав до суду клопотання, в якому просить суд стягнути судові витрати з відповідача у розмірі 33 103, 63 грн. В підтвердження понесених судових витрат до клопотання долучив відповідні докази.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 10.03.2021 р. між ТОВ "Вітам Україна" та ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" укладено договір про надання послуг транспортного експедирування та послуг перевезення № 214-SHM-21 (а. с. 7-14), де ТОВ "Вітам Україна" виступило виконавцем (експедитором), а ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" - замовником.

07.04.2021 р. між ТОВ "Вітам Україна" (експедитор, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Стрельчуком Олександром Яковичем (перевізник, відповідач) укладено договір №ВН-870 перевезення вантажів (а. с.15-17).
Згідно п. 1.1 договору, перевізник від свого імені, за плату та за рахунок експедитора зобов`язується надати послуги транспортного експедирування, а експедитор зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги, а також інші платежі, передбачені цим договором, в тому числі обґрунтовані витрати перевізника, якщо вони раніше не були включені у вартість послуг. На підставі цього договору перевізником можуть надаватися, як по різну та так і в сукупності, такі послуги:
a. перевезення експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів клієнта автомобільним, морським, авіа- та/або залізничним транспортом на території України та/або за її межами;
b. інші послуги, які стосуються вантажу клієнта та передбачені Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 р. № 1955-IV.
Згідно п. 1.2 договору умови надання послуг щодо конкретного вантажу узгоджуються сторонами в заявках на перевезення. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов договору та заявки, - пріоритетними є умови заявки.
Відповідно до п. 2.2.3 договору одним із обов`язків перевізника є подання під завантаження, у встановлені заявкою місце та час, технічно придатних транспортних засобів, які відповідають санітарним нормам, придатних для перевезення даного конкретного вантажу, тип і кількість якого зазначені в замовленні (заявці).
В п. 2.2.9 договору встановлено, що перевізник зобов`язаний забезпечити цілісність та схоронність прийнятого до перевезення вантажу. У випадку виявлення під час розвантаження недоліків щодо кількості та/або якості вантажу, забезпечити присутність водія транспортного засобу під час складення акту про бій, пошкодження та недовіз вантажу.
Згідно п. 3.4 договору одержану заявку перевізник приймає або відхиляє шляхом надіслання повідомлення офіційними засобами зв`язку. Строк розгляду заявки перевізником - дві доби з моменту її  отримання, але не пізніше, ніж за 2 доби до повідомленої експедитором запланованої дати завантаження ТЗ. У разі прийняття заявки перевізник надсилає експедиторові заявку, підписану уповноваженою особою із вказівкою номера транспортного засобу та іншої необхідної інформації. Із цього моменту заявка вважається погодженою сторонами.
Відповідно до п. 5.3 договору, перевізник несе відповідальність за вантаж з моменту його завантаження в ТЗ та видачі товарно-транспортних документів і до моменту його доставки в місце призначення.
Пунктом 5.10 договору визначено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки: за порушення температурного режиму, встановленого сторонами в заявці, на п`ять градусів цельсія і більше, за умови, що це спричинило за собою псування, зменшення строків придатності чи інше пошкодження вантажу, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 100 % (ста відсотків) від вартості вантажу, який був зіпсований, збільшеної на вартість фактично понесених витрат на митне оформлення, сплату митних платежів, страхування, транспортування та інші витрати (п. 5.10.2 договору).

Сторонами оформлено заявку № М28 від 22.06.2021 р. до договору № ВН-870 перевезення вантажів від 07.04.2021 р., згідно з якою, перевізник надає транспортно-експедиторські послуги на таких умовах: дата і час подання транспортного засобу на місце завантаження 02.07.2021 р. о 08:00; адреса завантаження: Bidfood Czech Republik s.r.o. Palhanecka 505/15, 747 07 Opava; адреса розвантаження: 08032, Україна, Київська обл., Макарівський район, село Колонщина, вул. Київська, ЗК та ЗД; вантаж: 2800 кг.; кількість під-ів – 4; найменування вантажу: риба, равлики, гамбургери; тип рухомого складу: рефрежиратор; температура перевезення -18/-20 °С (градусів цельсія). Для перевезення вантажу було залучено транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 .
У п. 2 заявки зазначено, що при розвантаженні на складі водій зобов`язаний надати показники термодатчика на термоленті (надрукованих одразу при розвантаженні). При відсутності даних щодо температурного режиму авто не будуть розвантажені. Вказане додатково свідчить про суттєвість умови дотримання температурного режиму при перевезенні такої категорії вантажу.
Відповідно до п. 3 заявки, виконавець несе відповідальність за температурний режим при перевезенні, зобов`язаний підготувати машуну до завантаження і проконтролювати температуру вантажу перед завантаженням. Якщо температура при перевезенні не дотримана з повною або частковою втратою якості - виконавець покриває штраф в розмірі 100 % вартості продукції, яка була зіпсована через недотримання температурного режиму, зазначеного замовником в замовленні на транспортування (а. с. 18).

Відповідно до  міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А № 0127829 від 02.07.2021 р., перевізником перевозився вантаж від компанії Bidfood Czech Republic s.r.o. (Чеська Республіка) до ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" (Україна). Товар завантажено на автомобіль відповідача, як перевізника, без зауважень щодо якості вантажу. Відповідно до вказівки вантажовідправника Bidfood Czech Republic s.r.o., зазначеній в графі 13 CMR, температурний режим під час перевезення вантажу мав бути на рівні -20° С (а. с. 18-20).

Вантаж також визначений в інвойсі Bidfood Czech Republic s.r.o. № 740483085 від 02.07.2021 р., а саме: равлики по-бургундські 30*12 кг в кількості 1 200 шт., 40 ящиків, усього 3720 євро; а також у відповідній митній декларації форми МД-2 UA100330/2021/325652 (а.с.24): 
- готові равлики заморожені: "Равлики по-бургундськи" (варене м`ясо равликів з маслом та спеціями у мушлях, глибоко заморожене), упаковані для роздрібної торгівлі в уп. по 120 г - 1200 шт.; Виробник Helix-Liberes spol s.r.o/ (CZ 400 ES); торгівельна марка Helix-Liberes; Країна виробництва EU;
- рибне порційне філе північно-тихоокеанського хека глибинної заморозки в вакуумній упаковці (20*100 г) - 1008 шт.

У митній декларації форми МД-2 UA100330/2021/325652 міститься назва товару: готові равлики заморожені: "Равлики по-бургундські" (варене м`ясо равликів з маслом та спеціями у мушлях, глибоко заморожене), упаковані для роздрібної торгівлі в уп. по 120 г - 1200 шт.; виробник Helix-Liberes spol s.r.o/ (CZ 400 ES); торгівельна марка Helix-Liberes; країна виробництва EU.

07.07.2021 р. вантаж доставлено до місця його розвантаження, де було зафіксовано порушення вимог до температурного режиму про що складено акт пошкоджень, надлишків, недостач № 2021/70077850 від 07.07.2021 р. з якого вбачається, що товар - равлики по-бургундські (артикул товару 241160001001) прийнято із застереженням, порушення за температурною стрічкою. Товар перевозився на транспортному засобі з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , який даний акт підписав без будь-яких зауважень (а. с. 28).

Також в міжнародно товарно-транспортній накладній CMR № 0127829 від 02.07.2021 р. вказано, що товар був прийнятий із застереженням у зв`язку із порушеннями за температурною стрічкою. Мінімальна температура товару - 15.6° С, максимальна температура -11.5° С по артикулу 241160001001 (а. с. 20).

Як вказує позивач, порушення теплового режиму підтверджується також роздруківкою показників термологера (реєстратора температури) моделі TouchPrint (серійний номер 0617003101), який закріплено за транспортним засобом перевізника з державним номерним знаком НОМЕР_1 (а. с. 26, 27).

Позивач  зазначає, що згідно з інвойсом Bidfood Czech Republic s.r.o. № 740483085 від 02.07.2021 р. умовою поставки є FCA, а відтак ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" стало власником вантажу з моменту передачі його для перевезення і з цього моменту як оператор ринку несе відповідальність за якість вантажу - харчових продуктів.
Таким чином, у зв`язку з порушенням температурного режиму ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" як оператор ринку не могло допустити до продажу равлики по-бургундськи через їх небезпеку для споживача виходячи з положень п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів".

ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" звернулося до ТОВ "Вітам Україна" з претензією № 2166 від 13.07.2021 р. про відшкодування збитків на суму 159 425, 58 грн (сума вартості равликів по-бургундськи) (а. с. 36-38). ТОВ "Вітам Україна" сплачено на користь ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" суму збитків за претензією у розмірі 159 425, 58 грн (а. с. 38).

ТОВ "Вітам Україна" організувало комплекс послуг з утилізації равликів зі спеціалізованою організацією (яка має ліцензію та відповідні дозволи на утилізацію відходів), про що було укладено відповідний договір № 4750-2021/КЕ від 31.08.2021 р. на утилізацію з додатками № 1 та № 2 (а. с. 45-48), а також ряд інших супроводжуючих документів (акт приймання - передачі равликів на утилізацію, ТТН, акт про надання послуг (а. с. 49-52). За вказані послуги ТОВ "Вітам Україна" сплатило 5 000 грн (а. с. 51).

Предметом даного позову є вимоги позивача до відповідача про стягнення 164 425, 58 грн - збитків та 419, 31 грн - 3 % річних у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором перевезення вантажів від 07.04.2021 р. № ВН-870 в частині порушення температурного режиму при транспортуванні товару, що призвело до зіпсування товару та спричинення збитків.
Позивач вказує, що відшкодував за відповідача (перевізника) ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" суму зіпсованого товару (збитків) в сумі 159 425, 58 грн, тож у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача  (перевізника) на такий же розмір грошових коштів, а також сплатив вартість утилізації зіпсованого товару в сумі  5 000 грн. Також позивач, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 3 % річні за користування грошовими коштами.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що правовідносини з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні регулюються главою 32 ГК України, главою 64 ЦК України, а також Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 р.
Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева.
Відповідно до частин 1, 2 статті 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.
В силу дії частини 1 статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до частини 2 статті 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до статтей 4 та 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Із зазначеною нормою кореспондується і частина 2 статті 307 ГК України.
Згідно зі статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
За приписами статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Згідно з ст. 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).
Згідно з ст. 934 ЦК України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" також передбачено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, які притягнені ним до виконання договору транспортного експедирування, в тому ж порядку, як і за власні дії.
Відповідно до статті 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.
Перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.
Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.
За умови дотримання пунктів 2 - 5 статті 18 Конвенції, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов`язаного з однією чи декількома з перерахованих нижче обставин: a) з використанням відкритих безтентових транспортних засобів, якщо таке використання було погоджене і чітко зазначене у вантажній накладній; b) з відсутністю чи дефектами упаковки, у випадках, коли вантажі, що перевозяться без упаковки чи без належної упаковки, за своєю природою піддаються псуванню чи пошкодженню; c) з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача; d) з природними властивостями деяких вантажів, внаслідок яких вони піддаються повній або частковій втраті чи пошкодженню, зокрема, внаслідок поломки, корозії, гниття, усушки, нормального витоку або дії молі чи шкідників; e) з недостатністю або неадекватністю маркування чи нумерації вантажних місць; f) з перевезенням худоби (частина 4 статті 17 Конвенції).
Якщо відповідно до цієї статті перевізник не несе жодної відповідальності за деякі обставини, що викликали втрату, ушкодження або затримку, то він несе відповідальність лише в тій мірі, у якій обставини, за які він відповідає згідно цієї статті, сприяли виникненню втрати, ушкодження або затримки.
Згідно зі статтею 23 Конвенції, якщо відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Крім того, підлягають відшкодуванню плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті.
Згідно з частинами 1-3 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно з приписами ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Виходячи з наведеного та в силу ст. 74 ГПК України, саме позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Апеляційний господарський суд вказує, що суворе дотримання температурного режиму для багатьох харчових продуктів є надважливим для забезпечення їх якості, а також є умовою їх безпечності для життя й здоров`я споживача. Вимога про дотримання температурного режиму на рівні -20° С зазначена в графі 13 CMR ("вказівки відправника"), у заявці, погодженій перевізником, у специфікації виробника продукту. У разі недотримання температурних умов в продуктах створюється особливо сприятливе середовище для розмноження мікроорганізмів, що можуть спричинити псування продуктів і призвести до гострих кишкових захворювань і харчових отруєнь людей.
Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" передбачено, що харчові продукти, які знаходяться в обігу на території України, повинні відповідати вимогам законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. У випадку надходження доказів щодо шкідливості харчового продукту, незважаючи на його відповідність законодавству про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів, виробництво та обіг такого харчового продукту має бути зупинено та заборонено.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" оператори ринку дотримуються таких вимог: дотримується температурний режим, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів) формування токсинів. Такий режим не повинен перериватися. Виключення щодо дотримання температурного режиму, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів, можливе протягом обмеженого періоду часу в процесі підготовки харчового продукту до перевезення, зберігання, продажу, сервірування харчових продуктів за умови, якщо це не спричиняє ризик здоров`ю споживачів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 65 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" оператори ринку несуть відповідальність, зокрема, за порушення встановлених законодавством гігієнічних вимог до виробництва та/або обігу харчових продуктів або кормів, якщо це створює загрозу для життя та/або здоров`я людини або тварини.
Правові та організаційні засади вилучення з обігу, переробки, утилізації, знищення або подальшого використання неякісної та небезпечної продукції з метою недопущення негативного впливу такої продукції на життя, здоров`я людини, майно і довкілля встановлені Законом України "Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції".
Відповідно до статті 1 Законом України "Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції" до неякісної та небезпечної продукції відноситься: продукція, яка не відповідає вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів стосовно відповідних видів продукції щодо її споживчих властивостей; продукція, яка не відповідає обов`язковим вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів щодо її безпеки для життя і здоров`я людини, майна і довкілля; продукція, якій з метою збуту споживачам виробником (продавцем) навмисне надано зовнішнього вигляду та (або) окремих властивостей певного виду продукції, але яка не може бути ідентифікована як продукція, за яку вона видається; продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо мови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, яка має при цьому повідомлятися; продукція, строк придатності якої до споживання або використання закінчився; продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції.
Законодавство про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції складається з законів України "Про якість та безпеку харчових продуктів і продовольчої сировини", "Про відходи", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", "Про захист прав споживачів", цього Закону та інших нормативно-правових актів (стаття 4 Закону Законом України "Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції").
Згідно із статтею 5 Законом України "Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції" неякісна та небезпечна продукція підлягає обов`язковому вилученню з обігу. Вилучення неякісної та небезпечної продукції з обігу здійснюється власником цієї продукції за його рішенням або за рішенням спеціально уповноважених органів виконавчої влади відповідно до їх повноважень.

Відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції встановив, що первинні (товарно-транспортні) документи, які складалися при перевезенні товару та якими позивач обґрунтовує позовні вимоги містять суперечності щодо кількості товару та різне найменування виробника товару, не можливо ідентифікувати товар, який було надано до перевезення, з товаром, який виставив в претензії вантажоодержувач, відсутні докази відмови замовника від вантажу, зіпсування вантажу саме відповідачем та знищення позивачем саме того вантажу що перевозився відповідачем, позивачем не надано суду доказів в підтвердження отриманого зіпсованого товару для утилізації, з наданих актів про утилізацію неможливо ідентифікувати товар, який передавався на утилізацію та який було утилізовано, а також про передачу товару на утилізацію відповідач не повідомлявся, тобто дії позивача при передачі товару на утилізацію та проведення самої утилізації здійснювались за відсутності та повідомлення відповідача.
З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено існування обставин, які підтверджують вину відповідача у завдані позивачу збитків, що виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з їх відшкодування.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в  частині стягнення збитків передчасним та винесеним без повного дослідження обставин правовідносин сторін.

Як встановлено апеляційним судом, ПАТ "Метро Кеш енд Керрі", як замовник спірного перевезення перебуває у договірних правовідносинах з ТОВ "Вітам Україна", яке є експедитором перевезення на підставі умов договору № 214-SНМ-21 від 10.03.2021 р. та за приписами ст. 932 ЦК України та ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", несе відповідальність за вибір третіх осіб, залучених експедитором до виконання зобов`язань перед замовником. Безпосереднім виконавцем спірного перевезення був ФОП Стрельчук О.Я., а умови перевезення яким визначені у заявці № М28 від 22.06.2021 р. та договорі № ВН-870 від 07.04.2021 р., підписаними між ТОВ "Вітам Україна" та ФОП Стрельчук О.Я.

З аналізу Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, глави 32 ГК України та глави 64 ЦК України вбачається, що перевізник (відповідач) зобов`язаний доставити вантаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу в період здійснення перевезення. Нормами вказаної Конвенції саме на перевізника покладається тягар ужиття всіх можливих заходів з належного виконання перевезення і відповідальності за їх невиконання.
Також як встановлено апеляційним судом, укладений між сторонами договір № ВН-870 від 07.04.2021 р. у пункті 2.2.9. також передбачає, що перевізник зобов`язаний забезпечити цілісність та схоронність прийнятого до перевезення вантажу. У випадку виявлення під час розвантаження недоліків щодо кількості та/або якості вантажу, забезпечити присутність водія транспортного засобу під час складення акту про бій, пошкодження та недовіз вантажу.

Матеріалами справи підтверджується, що вантаж, визначений до перевезення відповідачем в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) А № 0127829 від 02.07.2021 р. та інвойсі Bidfood Czech Republic s.r.o. № 740483085 від 02.07.2021 р., а саме: равлики по-бургундські 30*12 кг в кількості 1 200 шт., 40 ящиків, усього 3720 євро.
Також у митній декларації форми МД-2 UA100330/2021/325652 вантаж, визначений до перевезення відповідачем: готові равлики заморожені - "равлики по-бургундські" (варене м`ясо равликів з маслом та спеціями у мушлях, глибоко заморожене), упаковані для роздрібної торгівлі в уп. по 120 г - 1 200 шт.; виробник Helix-Liberes spol s.r.o/ (CZ 400 ES); торгівельна марка Helix-Liberes; країна виробництва EU.

Як підтверджується матеріалами справи для перевезення вантажу відповідачем було залучено транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 .

В свою чергу, умови перевезення визначені сторонами у заявці № М28 від 22.06.2021 р. та міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А № 0127829 від 02.07.2021 р. (графа 13), де вказано, що відповідач зобов`язаний був контролювати температурний режим під час перевезення вантажу на рівні - 18/- 20° С.
Відповідач відповідальний за температурний режим при перевезенні, зобов`язаний підготувати машину до завантаження і проконтролювати температуру вантажу перед завантаженням. Якщо температура при перевезенні не дотримана з повною або частковою втратою якості - відповідач покриває штраф в розмірі 100 % вартості продукції, яка була зіпсована через недотримання температурного режиму, зазначеного замовником в замовленні на транспортування (п. п. 2, 3 заявки).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач прийняв товар (вантаж) у пункті завантаження, без будь - яких зауважень в товарно-транспортних документах, в тому числі щодо температурного режиму, а тому він несе повну матеріальну відповідальність за псування товару (вантажу) під час його транспортування, а вина відповідача за його псування вантажу презюмується та не підлягає доведенню замовником.

Як було встановлено апеляційним судом, вантаж був доставлений відповідачем (перевізником) до місця його розвантаження, де було зафіксовано порушення вимог до температурного режиму, про що складено акт пошкоджень, надлишків, недостач № 2021/70077850 від 07.07.2021 р., з якого вбачається, що товар - равлики по-бургундські (артикул товару 241160001001) прийнято із застереженням, порушення за температурною стрічкою.
Також згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 0127829 від 02.07.2021 р. вбачається, що товар був прийнятий із застереженням у зв`язку із порушеннями за температурною стрічкою. Мінімальна температура товару - 15.6° С, максимальна температура -11.5° С по артикулу 241160001001 (а. с. 20).
Як вказує позивач, відповідно до роздруківки показників термологера (реєстратора температури) моделі TouchPrint (серійний номер 0617003101), який закріплено за транспортним засобом перевізника з державним номерним знаком НОМЕР_1 (а. с. 26, 27). Дані обставини не заперечуються відповідачем при розгляді справи.

З огляду на викладене, суд зазначає, що під час прийняття товару власником було проведено перевірку температурного режиму товару та виявлено його недотримання, що стало підставою для відмови в прийнятті равликів по-бургундські через порушення температурного режим під час їх перевезення. Вантажоотримувачем зроблено письмовий запис на міжнародній товаро-транспортній накладній в присутності і за участі водія та складено акт, в якому описані претензії щодо порушення температурного режиму товару.
Колегія суддів вказує, що товар (вантаж), який був прийнятий відповідачем до перевезення та який доставлено до місця розвантаження, де було зафіксовано порушення вимог до температурного режиму, про що складено акт акті № 2021/70077850 від 07.07.2021 р. перевозився одним транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 , який даний акт підписав без будь-яких зауважень (а. с. 28).
Також артикул товару (241160001001) равлики по-бургундські вказаний в CMR № 0127829 від 02.07.2021 р. та акті № 2021/70077850 від 07.07.2021 р.  співпадає, що також свідчить про те, що це один і той же товар.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що з інвойса № 740483085 від 02.07.2021 р. та відомостей митної декларації МД-2 UA100330/2021/325652 йдеться про різні найменування товару, колегія суддів зазначає, що із вказаних документів чітко вбачається, що мова йдеться саме про равликі по-бургундськи, а в інвойсі та митній декларації максимально деталізоване найменування товару. 
Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що наявність технічної описки, а саме значення назви продукту "BIDVEST CZECH REPUBLIC S.R.O", а не "BІDFOOD CZECH REPUBLIC S.R.O" в акті від 31.08.2021 р. (а. с. 39), згідно якого партія товару була передана від ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" до ТОВ "Вітам України", не спростовує встановлених вище судом обставин та не може бути підставою для відмови у позові.

Щодо висновків суду першої інстанції вказав, що в митній декларації МД-2 UA100330/2021/325652, акті від 07.07.2021 р. та інвойсі № 740483085 від 02.07.2021 р. зазначено різну кількість товару, колегія суддів зазначає, що з даних документів вбачається, що перевозилась 1 палета, в якій знаходилось 40 коробок по 30 упаковок у кожній, всього - 1 200 упаковок равликів по-бургундські по 120 грам нетто в кожній упаковці, що підтверджує однакову кількість упаковок, що перевозилась. Як слідує з інвойсу, митної декларації, претензії вартість партії равликів по-бургундськи, що була зіпсована становить 3720 Евро (3,10 Євро*1200 упаковок). Саме така вартість у складі збитків була пред`явлена від власника товару до експедитора, і в свою сергу від експедитора до перевізника.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що із відомостей, що відображені у акті від 07.07.2021 р. пошкодження не вбачається факту псування товару внаслідок порушення температурного режиму, а зазначено "приймаємо із застереженням, некоректне авізо", колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на інші відомості з акту та з міжнародної товарно-транспортної накладної № 0127829 від 02.07.2021, оскільки у вказаних документах чітко вказано, а саме: з міжнародної товарно-транспортної накладної № 0127829 від 02.07.2021 р. товар був прийнятий із застереженням в зв`язку з порушеннями за температурною стрічкою. Мінімальна температура товару -15.6°С, максимальна температура -11.5° С, в акті пошкоджень надлишків, недостач № 2021/70077850 від 07.07.2021 р. вказано прийнято із застереженням, порушення за температурною стрічкою.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, під час розгляду справи, не спростовує причин порушення температурного режиму при перевезенні товару, який він був зобов`язаний контролювати, не доводить суду наявності обставин, які звільняють його від відповідальності за незбереження товару, а тому його вина за псування товару презюмується та не підлягає доведенню замовником.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем відшкодовано ПАТ "Метро Кеш енд Керрі" вартість зіпсованого вантажу в сумі 159 425, 58 грн, тому позивач отримав право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції встановив наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема: протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у порушенні своїх зобов`язань щодо збереження товару; безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання температурного режиму перевезення вантажу; самої шкоди та вини.

За наведених обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної псуванням товару, внаслідок недотримання температурного режиму під час перевезення в сумі 159 425,58 грн є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо розміру збитків колегія суддів вказує, що вони складаються виходячи із вартості товару - 120 015,76 грн, мито - 5 552,41 грн, ПДВ - 25 113,63 грн, вартості транспорту - 5 143,78 та витрат по роботі з маркуванням - 3 600 грн. Тобто збитки в сумі 159 425, 58 грн розраховано, виходячи з вартості зіпсованої продукції, вказаної в інвойсі № 740483085 від 02.07.2021 р. Детальний розрахунок збитків наведено в Таблиці № 1 (а. с. 37). При цьому, в матеріалах справи наявні докази сплати ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" за послуги з перевезення, загальна сума яких складає 40 327, 80 грн. Оскільки здійснювалося перевезення одночасно декількох видів продукції (равликів та риби) позивачем на користь ТОВ "Метро Кеш енд Керрі" було сплачено 5 143,78 грн тільки за перевезення равликів, пропорційно вазі всього товару (2 800 кг), що перевозився в автомобілі до ваги равликів (360 кг).

Окрім того, колегія суддів вказує, що пошкодження вантажу сталося внаслідок неналежного виконанням обов`язків (недотримання температурного режиму під час перевезення) з боку перевізника, тому необхідно керуватися ч. ч. 1, 2 ст. 29 Конвенції. В даному випадку не підлягають до застосуванню положення Конвенції, що обмежують відповідальність перевізника щодо розміру відшкодування, який не може перевищувати 8,33 розрахункових одиниць за кілограм відсутньої ваги брутто, а відтак доводи відповідача в цій частині судом визнаються необгрунтованими.

Щодо доводів відповідача про те, що матеріали справи не містять жодних експертиз (досліджень товару), які б підтверджували псування товару в повному обсязі (втрату товаром своїх споживчих властивостей) і неможливість реалізації останнього, суд вказує, що в даному випадку, не потребується будь-яких досліджень чи експертиз товару (відповідач сам не забажав проводити таке дослідження), адже законом чітко передбачено умови перевезення і зберігання такого виду товару, а недотримання таких вимог є порушенням п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", який вимагає дотримання температурного режиму, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів.

Щодо вимог позивача про стягнення 5 000 грн збитків у вигляді утилізації продукції, суд вказує наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Вітам Україна" організувало комплекс послуг з утилізації равликів зі спеціалізованою організацією (яка має ліцензію та відповідні дозволи на утилізацію відходів), про що було укладено договір № 4750-2021/КЕ від 31.08.2021 р. на утилізацію з додатками № 1 та № 2 (а. с. 45-48), а також ряд інших супроводжуючих документів (акт приймання - передачі равликів на утилізацію, ТТН, акт про надання послуг (а. с. 49-52). За вказані послуги ТОВ "Вітам Україна" сплатило 5 000 грн (а. с. 51).
Відповідач та суд першої інстанції вказали, що з наданих актів неможливо ідентифікувати товар, який передавався на утилізацію та який було утилізовано, а також про передачу товару на утилізацію відповідач не повідомлявся, тобто дії позивача про передачу товару на утилізацію та проведення самої утилізації здійснювалися за відсутності та повідомлення відповідача.
Однак, колегія суддів зазначає, що у всіх документах, що стосуються утилізації товару та знаходяться в матеріалах справи чітко вказана, яка саме продукція та в якій кількості підлягає утилізації, а саме: неякісна харчова продукція готові равлики заморожені: "Равлики по-бургундськи", 160 г), 40 коробів, вагою 313 кг.
В свою чергу, суд вказує, що позивач звертався до відповідача з вимогою № 030821/1 від 03.08.2021 р., в якій повідомляв про порушення умов укладеного договору, порушення обов`язку зі збереження вантажу, зокрема порушення температурного режиму під час перевезення, оскільки це призвело до псування вантажу, та вимоги про необхідність відшкодування вартості вантажу, який зіпсувався, та пов`язаних із цим витрат. 
На вказану вимогу відповідач жодної відповіді чи пояснень не надав. 
Натомість, відповідач надіслав лист позивачу від 19.08.2021 р. з вимогою сплатити кошти за перевезення товару, та повідомив, що вимогу позивача розгляне тільки після сплати послуг за перевезення (а. с. 131). 
У відповідь на вказаний лист, позивач повторно повідомив відповідача листом від 30.08.2021 р. про наявність обґрунтованих зауважень щодо перевезення вантажу та відсутності пояснень з боку перевізника (а. с. 133).
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано витрати позивача на утилізацію товару, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача шкоди у вигляді витрат по утилізації товару в сумі 5 000 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за користування грошовими коштами на підставі ст. 625 ЦК України, суд вказує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, вказаною нормою передбачено правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами грошових зобов`язань, які існували між сторонами.
За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).
Таким чином, грошовим, за змістом статей 524, 533, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Тобто, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
Разом з тим, обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає, зокрема, у випадку відшкодування збитків та шкоди, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав.
Отже, дія норм частини 2 статті 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із відшкодуванням збитків.
Позивач просив стягнути з відповідача кошти, які є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, статті 224 ГК України, а відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 419,31 грн 3% річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі частково знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга ТОВ "Вітам Україна" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2021 р. у справі № 903/760/21 скасуванню в частині відмови в позові про стягнення з відповідача на користь позивача 164 425, 58 грн - збитків, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову, в решті рішення суду першої інстанції про відмову в позові в частині вимог про стягнення 419,31 грн 3% річних необхідно залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.
ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Щодо заяв позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Позивач просив місцевий господарський суд стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 16 358 грн, про що вказано в позовній заяві.

Надання адвокатом Мазур І.О. позивачу адвокатських послуг при розгляді справи в суді першої інстанції підтверджується договором про надання правової допомоги № 114 від 26.07.2021 р., ордером на надання правової допомоги серії КС № 780669, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН № 1304 від 04.11.2017 р., копіями рахунку № 000280 від 02.08.2021 р., платіжного доручення № 4581 від 06.09.2021 р. на суму 8 000 грн та платіжного доручення № 4481 від 17.08.2021 р. на суму 8 358 грн.

Як встановлено апеляційним судом, позивачем з метою отримання правової допомоги у справі було укладено договір про надання правової допомоги № 114 від 26.07.2021 р., за яким АО "ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС" надає, а позивач зобов`язується приймати і оплачувати правову допомогу.
Згідно п. 4.1. договору вартість правової допомоги АО "ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС" складається з суми гонорару ("винагорода") і суми відшкодування витрат. При цьому остаточна вартість правової допомоги вказується в рахунках, виставлених АО "ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС", які є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п. 4.2.1. договору про надання правової допомоги № 114 від 26.07.2021 р., розмір виконавця за підготовку позовної заяви до суду першої інстанції становить 16358 грн. зазначена сума сплачується клієнтом перед початком надання виконавцем правової допомоги протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання цього договору.
У п. 4.2.2. договору зазначено, що за надання іншої правової допомоги, позивач сплачує АО "ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС" щомісячно суму коштів, що складає добуток кількості відпрацьованих годин на погодинну ставку АО "ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС". Погодинна ставка виконавця складає еквівалент в гривні 50 (п`ятдесяти) доларів США по курсу продаж ПАТ КБ "Приватбанк" на дату виставлення рахунку.

На підставі рахунку № 000280 від 02.08.2021 р., позивачем було сплачено АО "ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС" 16 358 грн згідно платіжного доручення № 4581 від 06.09.2021 р. на суму 8000 грн та платіжного доручення № 4481 від 17.08.2021 р. на суму 8 358 грн.

З огляду на викладене, позивачем згідно вимог ст. 74 ГПК України було документально доведено надання йому адвокатом Мазур І.О. послуг у суді першої інстанції на суму 16 358 грн. Інших доказів (документів) в підтвердження понесення позивачем витрат, крім тих, які вказані судом вище, позивач до суду першої інстанції в порядку встановленому ГПК України, не подавав. 

Аналізуючи ст. ст. 124, 129 ГПК України, колегія суддів вказує, що відшкодування судових витрат може здійснюватися у разі подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та/або наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

А відтак подане позивачем клопотання про відшкодування судових витрат понесених в суді першої інстанції (з відповідними доказами), а саме: за підготовку та участь у судових засіданнях по 411 грн кожне, за підготовку відповіді на відзив в  сумі 4 795 грн, за вивчення матеріалів справи, за підготовку та участь у судовому засіданні та за підготовку клопотання про надання оригіналів документів в сумі 1781 грн, за представництво у судовому засіданні в сумі 1370 грн, а також витрати по направленню поштових відправлень в сумі 64 грн та транспортні витрати в сумі 384,60 грн понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, не підлягає задоволенню, а вказані витрати відшкодуванню, оскільки докази понесення таких витрат подані позивачем лише до суду апеляційної інстанції з порушенням вимог ст. 129 ГПК України.

Суд вказує, що ч. 3 ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач подавав до суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, вказуючи про те, що витрати в сумі 16 358 грн є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.
Разм з тим,враховуючи часткове  стягнення адвокатських витрат ,суд не вбачає підстав для їх зменьшення,оскільки заява   відповідача   належним  чином не обгрунтована.При цьому   враховується   складність цієї справи, наданий адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затрачений ним час на надання таких послуг , реальність таких витрат, розумність їхнього розміру.

Позивач в апеляційній скарзі також вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи буде складатися із суми сплаченого судового збору; витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000 грн, витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, зокрема, витрат на поштові відправлення до суду та учасникам справи, а також усіх витрат позивача в рамках договору про надання правової допомоги. Докази витрат, фактично понесених позивачем, а також докази на підтвердження обсягу послуг із надання професійної правничої допомоги (рахунок, акт приймання-передачі послуг з правової допомоги за договором, платіжні доручення будуть надані одразу після їх здійснення).

На підтвердження надання адвокатом Мазур І.О. позивачу адвокатських послуг при розгляді справи в суді апеляційної інстанції було надано договір про надання правової допомоги № 114 від 26.07.2021 р., рахунок  на суму 5 600 грн, платіжне доручення на суму 5 600 грн, акт виконаних робіт на суму 5 600 грн.

З огляду на викладене, позивачем згідно вимог ст. 74 ГПК України було документально доведено надання йому адвокатом Мазур І.О. послуг у суді апеляційної інстанції на суму 5 600 грн. Відповідач, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не подав.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на його користь 5 600 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Інших витрат понесених позивачем в суді апеляційної інстанції, крім тих, які вказані судом вище, позивач не довів в порядку ст. 74 ГПК України.

Судовий збір за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Україна" - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2021 р. у справі № 903/760/21 скасувати в частині відмови в позові про стягнення 164 425,58 грн - збитків. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стрельчук Олександра Яковича ( АДРЕСА_1 , іден. код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Україна" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 10 А, офіс 1-45, код ЄДРПОУ 40870235) 164 425,58 грн - збитків.

В решті рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2021 р. у справі № 903/760/21 залишити без змін.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стрельчук Олександра Яковича ( АДРЕСА_1 , іден. код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Україна" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 10 А, офіс 1-45, код ЄДРПОУ 40870235) 2 466, 38 грн судового збору за розгляд позовної заяви та 3 699,57 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стрельчук Олександра Яковича ( АДРЕСА_1 , іден. код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Україна" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 10 А, офіс 1-45, код ЄДРПОУ 40870235) 16 358 грн.  витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 5 600 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

5.  Господарському суду Волинської області видати судові накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

7. Матеріали справи повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий  суддя                                                                      Олексюк Г.Є. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Гудак А.В.