ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/2094/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2021  (суддя Батрак І.В.) за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до   ОСОБА_1   третя особа:Міністерство юстиції України про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,- 

                                                            в с т а н о в и В:

У березні 2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Міністерство юстиції України , в якому просили суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з утриманням його в академії в сумі 62983,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2021   адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач   подала  апеляційну скаргу, в якій просила прийняти нове рішення ,  яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скаржник на час розгляду судом першої інстанції справи продовжувала проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, а тому правові підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відсутні.    
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не   підлягає задоволенню  з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 
На підставі наказу Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України від 07.08.2014 №237 ОСОБА_1 зараховано з 10.08.2014 курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням (згідно з переліком у додатку до наказу). 
21.01.2016 проведено державну реєстрацію припинення Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України шляхом реорганізації в Академію Державної пенітенціарної служби.
10 квітня 2018 року між Академією, Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та ОСОБА_1 укладено контракт №33 про здобуття освіти.
Відповідно до умов зазначеного контракту відповідач навчалася в Академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувалася після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" в повному обсязі за весь період її фактичного навчання.
Наказом Академії від 27.06.2018 №153 о/с ОСОБА_1 присвоєно ступінь вищої освіти "бакалавр" з галузі знань 0304 "Право" за напрямом підготовки 6.030401 "Правознавство" та видано диплом державного зразка.
Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту відповідач була направлена для подальшого проходження служби до Державної установи "Бердянська виправна колонія (№    77)".
Так, наказом начальника Державної установи "Бердянська виправна колонія (№77)". від 30.12.2020, 311/ОС-20 відповідача звільнено відповідно до пункту 7 частини 1 статі 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).
28 січня 2021 року відповідачу надіслано рекомендованим листом повідомлення №13/221 про відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі разом із довідкою-розрахунком від 19.06.2018 №5/1430.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Положеннями   ст.1 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України"   передбачено, що на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.
Згідно із ч. 1   ст. 6 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України"   державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Відповідно до п. 1 ч. 8   ст. 14 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України"   трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).
На спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія   Закону України "Про державну службу". Віднесення посад цих спеціалістів до відповідних категорій посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 5   ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений   Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Регулювання трудових правовідносин у процесі проходження служби, порядок застосування дисциплінарних стягнень та процедура звільнення працівників кримінально-виконавчої служби регулюється спеціальним   Законом України "Про Національну поліцію".
Приписами   ст. 74 Закону України "Про національну поліцію"   передбачено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, пп. 4 ч. 1   ст.77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, пп. 4 ч.   ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень п.1.3 Статуту Академії державної пенітенціарної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016 №3290/5, академія є самоврядним та автономним вищим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, який є державною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і віднесено до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Міністерства юстиції України.
Положеннями п. 2   Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 "Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", особи, які навчаються за рахунок державних коштів. укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання.
Згідно з п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів.
За п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Згідно з пунктом 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261, (далі - Порядок) цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Як передбачено п.2 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалась.
Підстави та порядок відшкодування визначаються положеннями ч.4   ст.74 Закону України "Про Національну поліцію"   та контрактом.
Матеріалами справи встановлено, що контракт про здобуття освіти укладено між позивачем і відповідачем та він фактично є підставою виникнення прав та обов`язків виключно для сторін вказаного правочину.
Згідно з ч 3   ст. 23 Закону України "Про освіту"   держава гарантує академічну, організаційну, фінансову і кадрову автономію закладів освіти.
Відповідно до ч. 3   ст. 25 Закону України "Про освіту"   засновник або уповноважена ним особа не має права втручатися в діяльність закладу освіти, що здійснюється ним у межах його автономних прав, визначених законом та установчими документами.
Міністерство юстиції України є засновником Академії Державної пенітенціарної служби. При цьому, як державний замовник, Міністерство юстиції України розміщує державне замовлення на підготовку фахівців у підпорядкованих навчальних закладах, які є розпорядниками бюджетних коштів, шляхом затвердження їм кошторису на відповідний бюджетний рік.
Кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний рік встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.
Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів, є Академія.
Таким чином, витрати на утримання курсантів здійснюються безпосередньо Академією, і сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач Академії.
Відтак, з огляду на вищевикладене, право вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі належить саме Академії.
Матеріалами справи встановлено, що загальна сума визначених до відшкодування витрат складає 62983,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком № 5/1430 від 19.06.2018.
Відповідачу було направлено повідомлення про добровільне відшкодування сум витрат, 28.01.2021, однак отримати повідомлення відповідачка відмовилась.
Таким чином, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, відповідач звільнилася за власним бажанням, не відпрацювавши три роки, як це визначено умовами Контракту.
Сума заборгованості відповідачем не сплачена та становить 62983,00 грн., а отже відповідно до   ст.74 Закону України «Про Національну поліцію»   підлягає стягненню.
Доводи відповідача про те, що  на час розгляду судом першої інстанції справи відповідач  продовжувала проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, матеріалами справи не підтвержено. 
З огляду на викладене, позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є вірними.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що   судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст.ст.   315, ст.   316, ст.ст.   321,   322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2021 р.  - залишити без змін.
                                 Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова