ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/1579/21		
Провадження № 22-ц/821/422/22		
категорія: 305010100 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г. 
суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.
секретаря: Винник І.М.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Топор Ігор Олександрович
відповідач:  ОСОБА_2 
представник відповідача: адвокат Бобер Денис Олександрович

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Бобра Дениса Олександровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

в с т а н о в и в :
Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих злочином. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 листопада 2017 року, близько 9.00 години ранку під час проведення облавного полювання в місці знаходження лісонасадження, яке розташоване в адміністративних межах Суботівської сільської ради неподалік автошляху Р-10 під`їзду с.Суботів та грунтової дороги с.Суботів - с.Іванівка, Чигиринського району, Черкаської області, ОСОБА_2 в порушення вимог «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.10.2011 №549, зійшовши з номеру стрілецької лінії, де він був поставлений розпорядником полювання - старшим єгерем Чигиринського районного добровільного товариства мисливства та рибальства ОСОБА_3 , при цьому зробивши хибний висновок про те, що неподалік з`явився звір, у порушення зазначених правил взяв свою мисливську рушницю, що згідно висновку експерта № 1/2893 від 11.12.2017 являється гладкоствольною вогнепальною зброєю - одноствольною багатозарядною мисливською рушницею «АТА АRМS», 12 калібру, моделі «НЕО 12» промислового виробництва Туреччина, промисловий номер № НОМЕР_1 та доставши патрон, споряджений шротом і заборонений на полюванні парнокопитних тварин, у патронник, з метою вцілити в дичину, не дотримуючись визначеного напрямку стрільби та сектору обстрілу, достовірно знаючи, що з боку нього знаходиться на номері ще один стрілець, унаслідок злочинної самовпевненості, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відведення, всупереч заборони стріляти на шум, шарудіння та по невиразно видимій цілі, здійснив близько 4-5 пострілів у напрямку місця знаходження ОСОБА_1 . При цьому, влучив у нього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: рани передньої поверхні шиї, яка проникає в трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря в межистіння, вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї спорядженої металевою кулею та згідно висновку експерта № 02-01-62 від 15.01.2017року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя.
Звертає увагу суду, що своїми умисними діями,  ОСОБА_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України - необережне тяжке тілесне ушкодження. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2020 року ОСОБА_2  звільнено від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 49 КК України. Кримінальне провадження закрито. Між тим, цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.
Крім того, зазначає, що ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року з  ОСОБА_2  на його користь стягнуто процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги по даному кримінальному провадженню в розмірі 20000гривень. Позивач зауважує, що відповідач по справі звільнений від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження не звільняє його від відповідальності за заподіяння матеріальних збитків та моральної шкоди.
Разом з тим, вказує, що відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які забрали законної сили - є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року встановлена вина відповідача і в силу вищевказаної норми процесуального права вона не підлягає доведенню.
Акцентує увагу суду, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, позивач і пред`являє позов в порядку цивільного судочинства. Також додає, що згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Так, по даному кримінальному провадженню він є потерпілим, так як в результаті вчинення кримінального правопорушення йому завдано матеріальних збитків та моральну шкоду.
В продовження обґрунтування своєї позиції, вказує, що з 18 листопада 2017 року по 13 грудня 2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні з торакальному відділенні КЗ «Обласна лікарня Черкаської міської ради» з діагнозом: «Кульове вогнепальне сліпе поранення шиї та грудної клітини з ураженням трахеї, стравоходу Тh3. Напружений пневмомедіастінум, гематома межистіння. 18.11.2017 року відбулася операція. Бокова правобічна торатокомія, медіастонотомія, видалення гематоми межистіння, ревізія трахеї та стравоходу, ПХО вхідного отвору. Правобічна стравохідно-плевральна нориця, правобічний обмежений гідро пневмоторакс, правобічний поліосумкований плеврит. Серома п/о рани. Сматогенний психоз». Вказане підтверджується випискою з історії хвороби №13559.
Крім того, позивач звернув увагу, що з 02 лютого 2018 року по 12 лютого 2018 року він перебував на обстеженні та лікуванні в неврологічному відділенні Черкаської центральної лікарні з діагнозом: «після травматична торакалгія (кульове вогнепальне сліпе поранення шиї та грудної клітини 18.11.2017 року, стійко виражений больовий синдром». Даний факт підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого №790. З 13 лютого 2018 року по 27 лютого 2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні КЗ «Обласна лікарня Черкаської міської ради» з діагнозом: «Стан після правобічної торокотомії з приводу вогнепального поранення шиї та грудної клітини з ушкодженням трахеї та стравоходу. Адгезивний плеврит справа, торакалгія справа..». Вказане підтверджується випискою з історії хвороби №2066.
Між тим, зауважив, що з 27 лютого 2018 року по 10 квітня 2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня» Черкаської міської ради. Вказане підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3248. З 26 квітня 2018 року по 10 травня 2018 року він перебував на лікуванні в торакальному відділенні КЗ «Обласна лікарня Черкаської міської ради» з діагнозом: «Післятравматичний фіброз в/частки правої легені. Адгезивний плеврит праворуч. Стан після торатокомії справа 18.11.2017р. з приводу кульового вогнепального поранення грудної клітки та шиї з ураженням трахеї, стравоходу та Тh3, правобічної стравохідно-плевальної нориці, правобічного гідро пневмотораксу. Легенева недостатність II по рестрективному типу. ХЛС, СН І субкомпенсація із збереженою функцією лівого шлуночку. Торакалгія праворуч. Стороннє тіло (куля) Тh3, вертебралгія». Вказане підтверджується випискою з історії хвороби №5359.
Так, позивач повідомляє, що за період лікування ним витрачено — 38611,97гривень. Розмір матеріальних збитків підтверджується квитанціями, чеками, накладними та іншими документами, які долучаються ним до позовної заяви. Разом з тим, підсумовує, що кримінально - караними діями відповідача йому завдано величезної моральної шкоди, яка виражається в тому, що він став особою з інвалідністю. 05 липня 2018 року йому встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК. Його здоров`я непоправно погіршилось. Наголошує також, що шість місяців він перебував на лікуванні в різних медичних закладах. Фактично був прикутий до ліжка і не міг себе обслуговувати. Терпів біль і фізичні страждання. Пів року був майже в безпорадному стані і до теперішнього часу його здоров`я не поправилось. Запевняє, що до цього він був здоровою працездатною людиною. Забезпечував себе та свою сім`ю. В теперішній час не може повноцінно жити і працювати.
Крім того, акцентує увагу, що у нього в хребті залишилась куля, яку до цього часу не дістали. Лікарі бояться проводити операцію, так як ніхто не гарантує позитивного результату. Від цього він сильно страждає і фізично і морально, адже в будь-який момент куля може зрушитись і він може померти або стати прикутим до ліжка. В подальшому йому необхідні величезні кошти для проведення операції та реабілітації. Таким чином, зауважує, що в його житті настали істотні вимушені зміни, порушились нормальні життєві зв`язки, він змушений багато свого часу витрачати на усунення даних шкідливих наслідків. Крім того, зазначає, що він не може повноцінно харчуватись, так як змушений дотримуватись певної дієти, не може повноцінно виконувати навіть нескладну та нетяжку роботу. Наголошує, що у нього підростає малолітня донька, яку він навіть на руки не може взяти, так як йому протипоказано піднімати більше 10кг ваги. 
Крім того, наголошує, що він та його сім`я в усьому собі відмовляли тільки для того, щоб його вилікувати та «поставити на ноги», також змушені були брати в борг кошти, так як лікування проводилось досить вартісне. В даний час він змушений ходити по судовим і правоохоронним органам, витрачаючи при цьому свій вільний час та кошти. Для усунення вказаних вище негативних наслідків йому потрібно тривалий час та докладання неймовірних зусиль. З моменту скоєння кримінального правопорушення пройшло вже більше трьох років, а відповідач по справі жодної копійки на відшкодування збитків не надав. Тож, завдану йому моральну шкоду, він оцінює в 300000,00 гривень. При цьому вважаючи, що саме такий розмір морального відшкодування буде розумним, справедливим, співмірним і відповідає тим негативним наслідкам, які настали в його житті.
Разом з тим, вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає 5000,00грн., які будуть витрачені ним на надання правничої допомоги, відповідні докази яких, будуть надано в судовому засіданні.
Зважаючи на викладене вище, посилаючись на ст.ст.16, 23,1166, 1167,1187 ЦК України, просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням в розмірі 38611,97грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну (немайнову) шкоду, завдану кримінальним правопорушення в розмірі 300000,00грн., а також стягнути витрати за надання правової допомоги адвокатом. Також покласти на відповідача судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код дані відсутні, АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 170000грн. 00коп., а також витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3000грн. 00коп., а всього – 173000грн. 00коп.
В іншій частині відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код дані відсутні, АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1730грн. 00коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зазначені позивачем обставини свідчать про те, що йому завдано моральних страждань, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , що мали місце 18.11.2017, зокрема, - вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що сума моральної шкоди 300000 грн. 00 коп., яка заявлена позивачем ОСОБА_1 - є явно завищеною та такою, що не відповідає моральним стражданням та переживанням, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 .
Крім того, суд враховує характер, обсяги та тривалість психологічних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій  ОСОБА_2 ; переживання позивача з приводу отримання тілесних ушкоджень, перебуванні на лікуванні та реабілітації, наявності потреби у оперативному втручанні, зміна укладу життя, пристосування до нових умов життя, пов`язаних із травмою тощо.
На думку суду, у цій частині позов підлягає до часткового задоволення, тобто на суму 170000,00грн., який є справедливим, розумним і виваженим. В іншій частині позовної вимоги, про яку йдеться, слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2022 року представник ОСОБА_2 – адвокат Бобер Денис Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом 1 інстанції норм матеріального права, а саме не в повній мірі враховано принципи, розумності, співмірності та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, просить рішення суду 1 інстанції змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди та витрат на професійну допомогу, прийнявши нову постанову в цій частині, якою стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00грн., а також витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 1710,00грн., а всього 11710,00грн.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Бобра Дениса Олександровича мотивована тим, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не враховано, що вчинене відповідачем кримінальне правопорушення є необережним та у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України віднесене до категорії нетяжких.
Відповідач є фізичною особою, не має стабільних джерел доходу, а тому стягнення з нього суми в 170 000грн. за умови відсутності прямого умислу на вчинення кримінального провадження є несправедливим по відношення до відповідача.
Крім того, в рішенні суду першої інстанції крім медичних документів, що підтверджують лікування позивача не наведено жодних доказів на підтвердження зміни укладу життя, необхідність пристосування позивача до нових умов життя, пов`язаних із травмою.
Таким чином відповідач вважає, що визначена судом першої інстанції сума грошової компенсації моральної шкоди має бути зменшена судом апеляційної інстанції до 10 000грн.
Також, вказує що не погоджується з рішенням суду 1 інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000грн. чим порушено вимоги ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

       У лютому 2022 року представник ОСОБА_1 – адвокат Топор Ігор Олександрович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення 1 інстанції залишити без змін.
       Вказує, що ОСОБА_2 причинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді: рани передньої поверхні шиї, яка проникає в трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря в межистіння. Вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї, спорядженої металевою кулею та згідно висновку експерта №02-01-62 від 15.01.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя. 
       Завдяки протиправним діям відповідача ОСОБА_1 став інвалідом. В нього в хребті залишилась куля, яку до цього часу не дістали. Лікарі бояться проводити операцію, так як ніхто не гарантує позитивного результату. Він в будь-який момент може померти, якщо куля зрушиться і не буде проведено оперативне втручання. Вже більше чотирьох років ОСОБА_1 лікується і терпить фізичну біль та відчуває моральні страждання. В його житті настали істотні вимушені зміни.
Стверджує, що відсутність стабільного заробітку відповідача не є підставою для зменшення моральної шкоди.
Зазначає, що витрати на правничу допомогу відповідають вимогам розумності та співмірності, відповідач не надав до суду жодного доказу на спростування співмірності витрат за надання правничої допомоги.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

24 січня 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Бобра Дениса Олександровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Карпенко О.В., Нерушак Л.В.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 лютого 2022 року справу призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до висновку експерта №02-01/62 від 17.01.2018р., у ОСОБА_1 згідно наданих медичних документів, мали місце ушкодження: рана передньої поверхні шиї, яка проникає у трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря у межистіння. Вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї, спорядженої металевою кулею по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя (а.с.20-22). 
10.12.2020р. згідно ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області по справі №708/853/18, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (Необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження), на підставі ст.49 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності). Кримінальне провадження закрито, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином та витрат на правничу допомогу залишено без розгляду. Крім того, цивільний позов прокурора Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської міської ради» про стягнення витрат на лікування – залишено без розгляду (а.с.40). Судове рішення набрало законної сили 18.12.2020р.
Варто зазначити, що зі змісту вказаного вище судового рішення вбачається, що за змістом обвинувального акту  у кримінальному провадженні №12017250290000573 від 18.11.2017р. по обвинуваченню  ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,  ОСОБА_2  18 листопада 2017 року, близько 9.00 години ранку під час проведення облавного полювання в місці знаходження лісонасадження, яке розташоване в адміністративних межах Суботівської сільської ради неподалік автошляху Р-10 під`їзду до с. Суботів, Чигиринського району, Черкаської області, в порушення вимог «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.10.2011 №549, зійшовши з номеру стрілецької лінії, де він був поставлений розпорядником полювання - старшим єгерем Чигиринського районного добровільного товариства мисливства та рибальства ОСОБА_3 , при цьому зробивши хибний висновок про те, що неподалік з`явився звір, у порушення зазначених правил взяв свою мисливську рушницю, що згідно висновку експерта № 1/2893 від 11.12.2017 являється гладкоствольною вогнепальною зброєю - одноствольною багатозарядною мисливською рушницею «АТА АRМS», 12 калібру, моделі «НЕО 12» промислового виробництва Туреччина, промисловий номер № НОМЕР_1 та доставши патрон, споряджений шротом і заборонений на полюванні парнокопитних тварин, у патронник, з метою вцілити в дичину, не дотримуючись визначеного напрямку стрільби та сектору обстрілу, достовірно знаючи, що збоку нього знаходиться на номері ще один стрілець, внаслідок злочинної самовпевненості, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відведення, всупереч заборони стріляти на шум, шарудіння та по невиразно видимій цілі, здійснив близько 4-5 пострілів у напрямку місця знаходження мисливця під №1 - ОСОБА_1 . При цьому, влучив у останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: рани передньої поверхні шиї, яка проникає в трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря в межистіння, вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї спорядженої металевою кулею та згідно висновку експерта № 02-01-62 від 15.01.2017року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя.
Вказані дії стороною обвинувачення були кваліфіковані за ст.128 КК України – необережне тяжке тілесне ушкодження (а.с.38-40).
Відповідно до ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 24.12.2020р. по справі №708/853/18, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 20000,00грн. Судове рішення набрало законної сили 04.01.2021р. (а.с.41).
Беззаперечним є той факт, що ОСОБА_2 своїми протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.
Суд вважає, що зазначені позивачем обставини свідчать про те, що йому завдано моральних страждань, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , що мали місце 18.11.2017, зокрема, - вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Бобра Дениса Олександровича не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 
Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною 7 статті 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст. 23 ЦК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.  Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).
Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Як передбачено ч. 1 та п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до висновку експерта №02-01/62 від 17.01.2018р., у ОСОБА_1 згідно наданих медичних документів, мали місце ушкодження: рана передньої поверхні шиї, яка проникає у трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря у межистіння. Вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї, спорядженої металевою кулею по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя (а.с.20-22). 
10.12.2020р. згідно ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області по справі №708/853/18, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (Необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження), на підставі ст.49 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності). Кримінальне провадження закрито, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином та витрат на правничу допомогу залишено без розгляду. Крім того, цивільний позов прокурора Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської міської ради» про стягнення витрат на лікування – залишено без розгляду (а.с.40). Судове рішення набрало законної сили 18.12.2020р.
Варто зазначити, що зі змісту вказаного вище судового рішення вбачається, що за змістом обвинувального акту  у кримінальному провадженні №12017250290000573 від 18.11.2017р. по обвинуваченню  ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,  ОСОБА_2  18 листопада 2017 року, близько 9.00 години ранку під час проведення облавного полювання в місці знаходження лісонасадження, яке розташоване в адміністративних межах Суботівської сільської ради неподалік автошляху Р-10 під`їзду до с. Суботів, Чигиринського району, Черкаської області, в порушення вимог «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.10.2011 №549, зійшовши з номеру стрілецької лінії, де він був поставлений розпорядником полювання - старшим єгерем Чигиринського районного добровільного товариства мисливства та рибальства ОСОБА_3 , при цьому зробивши хибний висновок про те, що неподалік з`явився звір, у порушення зазначених правил взяв свою мисливську рушницю, що згідно висновку експерта № 1/2893 від 11.12.2017 являється гладкоствольною вогнепальною зброєю - одноствольною багатозарядною мисливською рушницею «АТА АRМS», 12 калібру, моделі «НЕО 12» промислового виробництва Туреччина, промисловий номер № НОМЕР_1 та доставши патрон, споряджений шротом і заборонений на полюванні парнокопитних тварин, у патронник, з метою вцілити в дичину, не дотримуючись визначеного напрямку стрільби та сектору обстрілу, достовірно знаючи, що збоку нього знаходиться на номері ще один стрілець, внаслідок злочинної самовпевненості, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відведення, всупереч заборони стріляти на шум, шарудіння та по невиразно видимій цілі, здійснив близько 4-5 пострілів у напрямку місця знаходження мисливця під №1 - ОСОБА_1 . При цьому, влучив у останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: рани передньої поверхні шиї, яка проникає в трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря в межистіння, вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї спорядженої металевою кулею та згідно висновку експерта № 02-01-62 від 15.01.2017року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя.
Вказані дії стороною обвинувачення були кваліфіковані за ст.128 КК України – необережне тяжке тілесне ушкодження (а.с.38-40).
Відповідно до ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 24.12.2020р. по справі №708/853/18, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 20000,00грн. Судове рішення набрало законної сили 04.01.2021р. (а.с.41).
Беззаперечним є той факт, що ОСОБА_2 своїми протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.
Суд вважає, що зазначені позивачем обставини свідчать про те, що йому завдано моральних страждань, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , що мали місце 18.11.2017, зокрема, - вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що сума моральної шкоди 300000 грн. 00 коп., яка заявлена позивачем ОСОБА_1 - є явно завищеною та такою, що не відповідає моральним стражданням та переживанням, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , атому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, тобто на суму 170000,00грн., який є справедливим, розумним і виваженим. В іншій частині позовної вимоги, про яку йдеться, слід відмовити.
Суд врахував характер, обсяги та тривалість психологічних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій  ОСОБА_2 ; переживання позивача з приводу отримання тілесних ушкоджень, перебуванні на лікуванні та реабілітації, наявності потреби у оперативному втручанні, зміна укладу життя, пристосування до нових умов життя, пов`язаних із травмою тощо.
Суд дійшов вірного висновку про належні та допустимі докази надання позивачем в обґрунтування обставин завданої йому злочинними діями відповідача моральної шкоди, підтверджень фактів його перебування у різні періоди на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у відповідних медичних закладах, у зв`язку з подіями, наслідки яких пов`язані з нанесенням йому тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується випискою №13559 від 13.12.2017р., наданою Торакальним відділенням КЗ «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.33); випискою із історії хвороби стаціонарного хворого №790 від 12.02.2018р.; випискою №2066 від 27.02.2018р., наданою Торакальним відділенням КЗ «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.27); випискою з медичної карти стаціонарного хворого №248 від 10.04.2018р., виданою Черкаською міською інфекційною лікарнею (а.с.23); випискою №5359 від 10.05.2018р., наданою Торакальним відділенням КЗ «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.32); випискою з історії хвороби №1724 від 17.08.2018р., виданою КНП «Друга черкаська міська лікарня відновного лікування» (а.с.26); випискою №1571 від 20.02.2019р., наданою Торакальним відділенням КЗ «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.25); випискою №7128 від 27.06.2019р., наданою Торакальним відділенням КНП «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.24), консультативними висновками спеціалістів (а.с.28-31,35).
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп, суд 1 інстанції вірно враховував наявність по справі доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат.
При цьому, стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги № б/н від 12.01.2018, ордер серії СА № 1011396 від 15.05.2021, детальний опис виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги від 12.01.2018р., квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 02.11.2021р. на суму 3000 грн. 00 коп.
Враховуючи зазначене вище, суд дійшов вірного висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. 00 коп., які є співмірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт, часу судового засідання, у якому брав участь представник позивача адвокат Топор І.О. та час протягом якого розглянута справа. При цьому, як на думку суду, відсутні і підстави для зменшення розміру таких витрат.
Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом 1 інстанції вимог ст. 141 ЦПК України при стягнення з відповідача повного розміру витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00грн., є помилковими. Оскільки, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. З цих підстав суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, визначені положеннями частин 5, 6, 7, 9 статті 141 ЦПК України. Під час розгляду справи позивач не заявляв клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з підстав неспівмірності. Отже, суд не мав підстав для зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Бобра Дениса Олександровича залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Головуючий         В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко        

Л.В. Нерушак