Номер провадження: 22-ц/813/4554/22 
Номер справи місцевого суду: 522/15697/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2022                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Колеснікова Г.Я., Цюри Т.В.,        
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:        
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Комунальне некомерційне підприємство «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Одеської обласної ради,
третя особа – ОСОБА_2 , 
третя особа – ОСОБА_3 ,
третя особа – ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2  на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2021 року у складі судді Домусчі Л.В.,  
в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Одеської обласної ради, треті особи без самостійних вимог: лікар-стоматолог хірург Волостних Є.О., ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2020 провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні.
Протокольною ухвалою суду від 07.12.2020 до участі у справі в якості третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог було залучено ОСОБА_4 . 
Позивачем до суду було надано клопотання про призначення експертизи, в якому, з урахуванням уточнень, останній просив призначити у справі судово-медичну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:
- чи у повному обсязі була обстежена хвора ОСОБА_1 медичними працівниками КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР при звернені 31.03.202 року із скаргами на зубний біль ?
- чи правильно і своєчасно їй було встановлено діагноз щодо її захворювання?
- чи відповідає чи ні призначене ОСОБА_1 лікування встановленому діагнозу і тяжкості перебігу хвороби?
- якими інструкціями, методичними рекомендаціями, правилами, протоколами, наказами повинні були керуватися лікарі КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР під час лікування ОСОБА_1 .?
- чи мало місце порушення галузевих стандартів, нормативних документів з боку медичних працівників КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР під час лікування ОСОБА_1 , на якому етапі, та як це позначалось на перебігу хвороби ОСОБА_1 .?
- чи мало місце заподіяння медичними працівниками КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР шкоди здоров`ю ОСОБА_1 внаслідок неякісного надання медичної допомоги?
- які конкретні причини неправильних дій медичних працівників КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР під час лікування ОСОБА_1 .?
- які дії мали виконати медичні працівники КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР під час лікування ОСОБА_1 , але не були ними виконані?
- чи повинні були повідомити лікарі КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР під час надання медичної допомоги щодо необхідності вживання/використання лікарських засобів після надання ними медичної допомоги 31.03.2020 року?
- чи сталося би у будь-якому разі несприятливий результат (утворення захворювання у вигляді одонтогенної флегмони дна порожнини рота від 8 зуба) у разі лікування ОСОБА_1 та вживання лікарських засобів за призначенням лікарів, якщо би їй повідомили про необхідність такого вживання?
- чи є прямий причинний зв`язок між діями (наданими медичними послугами) медичних працівників КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР і настанням несприятливого результату захворювання ОСОБА_1 , а саме ускладнення стану здоров`я, внаслідок якого утворилося захворювання у вигляді одонтогенної флегмони дна порожнини рота від 8 зуба?
- чи була реальна можливість у медичних працівників КНП «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ООР запобігти несприятливому результату лікування  ОСОБА_1 .?
Проведення зазначеної експертизи просила доручити експертам КЗ Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи».
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2021 року клопотання задоволено. 
ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не наведено перелік питань, які не було досліджено експертизою, яка наявна в матеріалах справи, або в чому їх невідповідність вимогам закону або, які питання, пов`язані з предметом доказування експертизою не розкриті. Крім того, надана експертиза відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України, експерти підтвердили про обізнаність про кримінальну відповідальність, про що містяться підписи усіх членів комісійної експертизи у висновку.Суд призначив експертизу за наявності у справі дійсної експертизи, яка на момент винесення ухвали про призначення медичної експертизи від 10 вересня 2021 року судом не досліджувалась, суперечність нормам права не встановлювалась, її необґрунтованість судом не розглядалась, а стороною позивача не наведено жодного доводу щодо суперечності наявної експертизи вимогам закону або предмету доказування у даній справі. Вищевикладене свідчить про те, що за наявності експертизи у справі суд має право за клопотанням сторони призначити повторну чи додаткову експертизу з відповідними питаннями, які викликають сумніви у суду. Однак, суд першої інстанції порушив вказані вимоги процесуального права, не обґрунтувавши застосування норм процесуального права.Питання сформульоване суб`єктивно, що не дає змоги експертові об`єктивно та незалежно оцінювати їх. Крім того, експерт за своїм статусом не може встановлювати наявність чи відсутність шкоди, оскільки поняття «шкода» є таким, яке має наслідком порушення суб`єктивних прав конкретної особи внаслідок невиконання/неналежного виконання конкретною особою обов`язків, які суперечать нормам законодавства або внаслідок інших юридичних фактів. В даному випадку «якість надання» «медичної послуги» чи «медичної допомоги» не є предметом розгляду справи оскільки є суто суб`єктивним поняттям. Предметом розгляду справи є правомірність або суперечність нормам права дій/бездіяльності співробітників відповідача, які мали наслідки, на які посилається позивач. Крім того, жодного факту того, що медичні працівники відповідача вчинили «неправильні дії» чи «не виконали якісь дії», «неправильно лікували» ОСОБА_1 позивачем до суду не надано. Також зазначає, що суперечливо та необ`єктивно стверджувати про «несприятливий результат» оскільки - це процес лікування, який передбачає вжиття певних заходів та настання відповідних наслідків, які можуть бути як передбачуваними так і непередбачуваними, в залежності від стану здоров`я, психологічного стану, імунітету та інших факторів пацієнта.        
02.11.2021 ОСОБА_1 надала суду відзив на апеляційну скаргу та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що висновок комісійної судово-медичної експертизи №109 не може прийматися судом до уваги, рішення щодо його допустимості або недопустимості буде прийматися судом при ухваленні рішення по справі. Позивач зазначив, що дана експертиза є повторною або додатковою по відношенню до комісійної судово-медичної експертизи № 109. Всі питання , які були постановлені судом для експертизи, сформовані коректно для об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Сторона відповідача та треті особи без самостійних вимог мали право та мали достатньо часу для того, щоби внести свої корегування у питання, або надати суду свою редакцію питань для поставлення експертам, що ними не було зроблено.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача, його представника, представника відповідача, а також третіх осіб, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я у зв`язку з неправильним лікуванням.
Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно ч.5 ст.103 ЦПК України, учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.
Відповідно до ч.1 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Апеляційний суд погоджується з тим, що суд призначаючи експертизу виходив з того, що проведення судової медичної експертизи має значення для правильного вирішення справи, оскільки для вирішення питання встановлення факту заподіяння позивачу шкоди внаслідок неправильного лікування необхідні спеціальні знання, а тому суд дійшов вірного висновку про необхідність призначення відповідної експертизи.
Аргументи апелянта про те, що матеріали справи містять висновок комісійної судово-медичної експертизи не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки сторони наділені правом як клопотати про призначення експертизи, так і подавати до суду висновок експерта, складений на замовлення одного з учасників процесу, отже, позивач скористалася наданим їй правом заявити клопотання про призначення судової експертизи.
При цьому призначена судом експертиза за наявності у справі висновку, експерта, здійсненого на замовлення відповідача, у розумінні вимог ст. 113 ЦПК України не вважається додатковою чи повторною.
Аргументи щодо непогодження з поставленими судом на вирішення експерту питаннями апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на те, що сторона у справі в разі непогодження з поставленими питаннями експерту мала можливість в суді першої інстанції поставити свої запитання експерту для з`ясування обставин даного спору. 
Доводи про некоректність питань не можуть бути підставою скасування ухвали суду, під час вирішення справи по суті надається оцінка вирішених експертом питань, крім того, експерт може визначити, які з наведених питань, не відносяться до його компетенції. 
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що ухвала ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 23.02.2022.

Головуючий:                                                                                      
            
Судді: