ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5632/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  01 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
за участю секретаря судового засідання                    Головченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року (повний текст складено 30 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Чернігівській області до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» про стягнення коштів з рахунків для погашення податкового боргу,
ВСТАНОВИЛА
Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів», в якому просив, з урахуванням змін, стягнути в дохід бюджету з рахунків ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» у банках, що обслуговують такого платника податків, кошти в сумі 749204,97 грн  для погашення податкового боргу з орендної плати за землю.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у відповідача відсутня заборгованість перед бюджетом, а при розрахунку суми податкового боргу контролюючий орган безпідставно не врахував уточнюючі податкові декларації з плати за землю та судові рішення, яким було розстрочено заборгованість з вказаного податку.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що предметом стягнення у рамках даної справи є податковий борг з плати за землю за період з серпня по грудень 2019 року, який не був предметом судового розгляду та всі податкові зобов`язання були визначені платником податків самостійно.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів»  має статус юридичної особи та  перебуває на податковому обліку  в ГУ ДПС у Чернігівській області, як платник  орендної плати за землю.
У зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості з орендної плати за землю, позивач звернувся до суду з даним позовом про її стягнення з рахунків платника податків.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що передбачені чинним законодавством заходи не привели до погашення податкового боргу, сума податкового боргу (пені) в добровільному порядку відповідачем не сплачена, тому він підлягає стягненню за судовим рішенням.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп.14.1.39. п.14.1. ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).
Пунктом 54.1 ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Як встановлено судом, в обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС у Чернігівській області посилається на наявність у відповідача податкової заборгованості з орендної плати за землю за самостійно поданими податковими деклараціями, а саме: уточнююча від 25.11.2019 за серпень-грудень 2019 року в сумі 91554,66 грн (а.с.13-14); звітна №9026365461 від 14.02.2020, якою самостійно визначено податкові зобов`язання за період з квітня по грудень 2020 року на суму 191617,07 грн (а.с.15-16); уточнююча №9046490817 від 14.03.2019, якою визначено податкові зобов`язання за грудень 2019 року в сумі 6951,80 грн (а.с.23-24); уточнююча №9050529530 від 19.03.2019, якою визначено податкові зобов`язання за листопад 2019 року в сумі 41185,45 грн (а.с.21-22); звітна №9026330644 від 14.02.2020, якою визначено податкові зобов`язання за період січень - грудень 2020 року у розмірі 411045,24 грн (а.с.19-20).
Також позивач зазначав про застосовані до відповідача  штрафні санкції податковим повідомленням-рішенням від 03.03.2020 №0017415004 на суму 6850,75 грн (а.с.25) і нарахування пені в сумі 152361,35 у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов`язань.
З наявних в матеріалах справи витягів з інтегрованої картки платника податків ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» вбачається, що станом на травень 2021 податкова заборгованість відповідача становила 901566,32 грн, яка складалась з недоїмок в розмірі 283171,73 грн та 466033,24 грн і залишку несплаченої пені в розмірі 149587,83 грн і 2773,52 грн, яка обліковувалась по двом інтегрованим карткам платника податків, з огляду на перебування у відповідача в оренді земельних ділянок, розташованих на територіях, по яких ведеться окремий податковий облік, що підтверджується довідкою по заборгованості та витягами з ІКП (а.с.11-12, 18).
Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).
Підпунктом 14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
В силу норми п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. 
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Аналогічні положення містить Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 (далі - Порядок №610), зареєстрованим в Міністерстві юстиції 24.07.2017 за №902/30770, відповідно до п.1 р.VI якого податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі.
Таким чином, виключно якщо в разі зміни податкового боргу не відбулось повного погашення заборгованості, нова податкова вимога не надсилається. 
В той же час, якщо сума податкового боргу була погашена платником податків, то попередня податкова вимога вважається відкликаною.
Таким чином, у разі переривання періоду податкової заборгованості в результаті сплати платником податкового боргу або внаслідок його стягнення контролюючим органом, при подальшому формування нової заборгованості зі сплати податкових платежів, контролюючим орган зобов`язаний сформувати нову податкову вимогу та направити її на адресу платника податків.
При цьому, нормами п.95.1 і 95.2 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач надіслав відповідачу податкову вимогу від 15.09.2016 №100385-25, яка була ним отримана 21.09.2016, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.29).
Водночас, дослідивши копії інтегрованих карток платника податків ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» з орендної плати з юридичних осіб за період з моменту отримання податкової вимоги від 15.09.2016 №100385-25 до моменту звернення до суду першої інстанції з даним позовом, наданих позивачем в суді апеляційної інстанції на вимогу суду, колегією суддів встановлено, що в грудні 2019 року у позивача була наявна переплата з орендної плати з юридичних осіб, оскільки в одній інтегрованій картці визначено наявність у позивача станом на 31.12.2019 переплати на суму 967303,48 грн (а.с.173 т.2), а в іншій заборгованість на суму 955961,66 грн (а.с.155 т.2), отже розмір переплати 31.12.2019 становив 11341,82 грн (967303,48 грн - 955961,66 грн).
Таким чином, з огляду на відсутність у відповідача податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб станом на 31.12.2019 податкова вимога  від 15.09.2016 №100385-25 вважається відкликаною в силу п.1 р.VI Порядку №610. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача Лисиця О.С. підтвердила факт наявності у позивача переплати з орендної плати з юридичних осіб станом на 31.12.2019, а також обставину щодо не направлення відповідачу нової податкової вимоги.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності у контролюючого органу повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення з рахунків платника податкової заборгованості, з огляду на відкликання податкової вимоги від 15.09.2016 №100385-25 і не направлення відповідачу нової податкової вимоги, лише після отримання якої позивач набуває права на здійснення за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів.
З урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на не дотримання позивачем порядку звернення до суду за стягненням з рахунків відповідача податкової заборгованості.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» - задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Головного управління ДПС в Чернігівській області - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма