ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6780/19                                                 Головуючий у 1-й інстанції:  Донець В.А. 
                                                                                                   Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  26 січня 2022 року                                                                               м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 
за участю секретаря                    Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління великих платників податків Державної податкової служби (правонаступник Офісу великих платників податків Державної податкової служби) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро Вин» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
                                                В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Бюро Вин» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби форми «С» від 26.03.2019 № 0001831403. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Офіс великих платників податків Державної податкової служби, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління великих платників податків Державної податкової служби, звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень від 06.02.2019 № 16, № 17, виданих ДФС України та на підставі наказу ДФС України від 05.02.2019 № 83, проведена фактична перевірка ТОВ «Бюро Вин» з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.
За результатами проведеної перевірки Державною фіскальною службою України складено акт від 18.02.2019 № 8/12-01-02/34817341, яким встановлені порушення вимог:
- статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР - реалізація однієї пляшки вина виноградного натурального солодкого білого «Шато Лафон 2015» місткістю 0,75л., міцністю 13,5% об., дата виробництва 13.02.2018, без марки акцизного податку встановленого зразка, за ціною 759,00 грн.; 
- пункту 226.6 статті 226 Податкового кодексу України, статті 11 Закону України Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» щодо зберігання у торговому залі з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, зазначених в додатках від 06.02.2018 № 1, 2, 3, 4 до акта перевірки.
Платником податків подано заперечення від 12.03.2019 на акт (довідку) перевірки від 18.02.2019 № 8/12-01-02/34817341.
Листом від 21.03.2019 №13409/6/99-99-12-01-02-15 Державна фіскальна служба України залишила без змін висновки акта від 18.02.2019 №8/12-01-02/34817341.
На підставі акта перевірки від 18.02.2019 №8/12-01-02/34817341 Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 №0001831403, відповідно до якого застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі, за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 2   117 921, 74 грн.
Вважаючи, що вказане податкове повідомлення-рішення контролюючого органу винесено безпідставно, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не  наведено наявності правових підстав для призначення фактичної перевірки ТОВ «Бюро Вин». Також, суд першої інстанції зазначив, що висновки акту перевірки щодо реалізації та зберігання алкогольних напоїв є необґрунтованими. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Платники податків, об`єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначаються Податковим кодексом України (далі ПК України).
Згідно п. 20.1.4 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Пунктом 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).
Отже, підставою для проведення фактичної перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства.
Пунктом 80.5 статті 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із   статтею 81 цього Кодексу.
В пункті 81.1 статті 81 ПК України викладені вимоги до наказу на проведення перевірки, відповідно до яких в наказі обов`язково зазначаються наступні відомості: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Як вбачається з матеріалів справи, в якості підстави для прийняття наказу ДФС України від 05.02.2019 № 83 зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та Закон України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.
В той же час, в такому наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, крім як на норми, зокрема, що регулюють питання призначення перевірки, що не свідчить про наявність в ньому інформації, яка може слугувати підставою для його прийняття та необхідності здійснювати податковий контроль у формі фактичної перевірки.
Передбачені у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно із фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.
Колегія суддів зазначає, що в наказі від 05.02.2019 № 83 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Бюро Вин» не зазначено, яку саме інформацію отримано Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби та яка стала підставою для проведення фактичної перевірки позивача, відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, окрім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено в рамках яких заходів Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності та сумнівність яких саме операцій була встановлена податковим органом.
Відтак, наказ від 05.02.2019 № 83 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Бюро Вин» не відповідає вимогам ПК України, позаяк не містить конкретних підстав для її проведення, обов`язкова наявність яких передбачена у пункті 80.2 статті 80 ПК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначення лише норм, що регулюють питання призначення перевірки, не свідчить про дійсну наявність у контролюючого органу інформації, яка може слугувати підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки та необхідності здійснювати податковий контроль у формі фактичної перевірки, що є окремою підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 813/3977/16, від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18 та від 05.03.2019 у справі № 820/4893/18.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо самих порушень, встановлених під час перевірки, колегія суддів зазначає наступне.
Як вже було зазначено вище,  актом перевірки від 18.02.2019 № 8/12-01-02/34817341, встановлено порушення: 
- статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР щодо реалізація однієї пляшки вина виноградного натурального солодкого білого «Шато Лафон 2015» місткістю 0,75л., міцністю 13,5% об., дата виробництва 13.02.2018, без марки акцизного податку встановленого зразка, за ціною 759,00 грн.; 
- пункту 226.6 статті 226 ПК України, статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» щодо зберігання у торговому залі з метою подальшої реалізації алкогольних зазначених в додатках від 06.02.2018 №1, 2, 3, 4 до акта перевірки.
Статтею 226 ПК України встановлено: 
- в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару (пункт 226.1); 
- наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2); 
- маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється (пункт 226.6).
Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Як вбачається з акту перевірки від 18.02.2019 №8/12-01-02/34817341, 06.02.2019 позивачем реалізовано одну пляшку вина виноградного натурального солодкого білого «Шато Лафон 2015» місткістю 0,75 л., міцністю 13,5% об., дата виробництва 13.02.2018, без марки акцизного податку встановленого зразка, за ціною 759,00 грн.
На підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи надано фіскальний чек від 06.02.2019 №000308653 00077, пояснювальну записку касира торгівельного залу Хищенко Є.В від 06.02.2019.
Касир в поясненнях зазначила, що 06.02.2019 об 11:57 год. відпустила за касовим чеком №308653 одну пляшку вина «Шато Лафон 2015» місткістю 0,75 л., вартістю 759,78 грн., загальна сума чека 759,00 грн., в присутності чи відсутності акцизної марки не впевнена.
До суду першої інстанції, надано письмові пояснення касира торгівельного залу Хищенко Є.В. від 07.02.2019, відповідно до яких реалізована пляшка вина була з маркою акцизного податку.
Отже, пояснення касира є суперечливими і не дають змоги стверджувати про визнання касиром обставини здійснення касової операції з реалізації пляшки вина без марки акцизного податку.
Також, колегія суддів звертає увагу, що до позову додано пояснення від 07.02.2019 комплектувальника товарів ТОВ «Бюро Вин» Посідзей Валентини Миколаївни (наказ від 30.10.2018), яка пояснила що вся партія товару «Вино Шато Лафон 2015» ємністю 0,75 л станом на 25.01.2019 під час передачі товару зі складу до торгівельного залу була маркована марками акцизного збору. Як вбачається з посадової інструкції комплектувальника товарів, затвердженої 03.01.2013, до посадових обов`язків комплектувальника віднесено, зокрема, організування переміщення товарів з підсобних приміщень до торгівельного залу.
Зі змісту акта перевірки вбачається, що додатками зазначено фіскальний чек від 06.02.2019 № 00077 ФН 3000214836, пояснення касира від 06.02.2019, інші чотири додатки по одному аркушу (перелік алкогольних напоїв без марок акцизного податку, який складений за наслідками перевірки). При цьому, контролюючим органом не конкретизовано, якими доказами, крім акту перевірки, фіскального чеку та пояснень касира підтверджується обставина відсутності марки акцизного збору під час здійснення контрольної касової операції з придбання підакцизного товару.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем реалізації пляшки вина «Шато Лафон 2015» місткістю 0,75 л., сума чека 759,00 грн. на підставі фіскального чеку від 06.02.2019 без марки акцизного податку.
Як уже зазначалось, актом перевірки від 18.02.2019 №8/12-01-02/34817341 зафіксовано порушення вимог пункту 226.6 статті 226 ПК України щодо зберігання у торговому залі з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв зазначених в додатках від 06.02.2018 №1, 2, 3, 4 до акта перевірки без марок акцизного податку.
Згідно з підпунктом «в» пункту 227.1 статті 227 ПК України суб`єкти господарювання - юридичні та фізичні особи, які уклали з іноземними виробниками або іншими нерезидентами контракт (договір) про постачання в Україну алкогольних напоїв і тютюнових виробів, мають право ввозити на митну територію України імпортні алкогольні напої і тютюнові вироби, якщо: алкогольні напої в автомобільних і залізничних цистернах, а також у баках, бачках та інших ємностях місткістю більш як 5 літрів ввозяться в Україну з метою продажу або обміну на митній території України та не підлягають маркуванню. У такому разі податок сплачується до або під час митного оформлення. Контроль за його сплатою здійснюється митними органами.
Як було встановлено судом першої інстанції, алкогольні напої зазначені в додатках № 1-4 до акта перевірки від 18.02.2019 № 8/12-01-02/34817341 перебували в ємностях (пляшках) більше 5 літрів, вироблені поза межами України, імпортовані на митну територію України позивачем та іншими імпортерами, що підтверджується документами митного оформлення.
При цьому, обставини ввезення    на митну територію України імпортних алкогольних напоїв, які зафіксовані в додатках до акта перевірки, відповідачем не заперечуються. Також, не висловлено заперечень щодо митних декларацій, доданих представником позивача щодо ввезення алкогольних напоїв на митну територію України, зокрема з назвами, які зазначенні в додатках до акта фактичної перевірки.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування санкцій, передбачених статтею 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», внаслідок встановлення контролюючим органом знаходження в торгівельному залі алкогольних напоїв в ємностях більше 5 літрів без марок акцизного податку. 
При цьому, колегія суддів зауважує, що в акті фактичної перевірки не зазначено додатків на підтвердження фіксування в будь-який спосіб у торгівельному залі алкогольних напоїв без маркування, не вказано свідків фіксування відповідних обставин.
За таких обставин, колегія суддів приходить висновку про недоведеність відповідачем обставин щодо відсутності акцизних марок акцизного податку на пляшках з алкогольними напоями зазначених у додатках 1-4 до акту фактичної перевірки, зокрема щодо тих, у яких ємність менша 5 літрів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову. 
При цьому, доводи та аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління великих платників податків Державної податкової служби (правонаступник Офісу великих платників податків Державної податкової служби) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                            Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                                        Ганечко О.М. 

                                                                                                                  Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 31.01.2022.