УХВАЛА

03 лютого 2022 року  
Київ
справа №320/4370/21
адміністративне провадження №К/9901/48653/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е.,  Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на посаді,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України з вимогами: визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 01.03.2021 №231-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ Державної фіскальної служби України від 25.03.2021 №426-о «Про внесення змін до наказу ДФС від 01.03.2021 №231-о»; стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2021 по день ухвалення рішення суду включно; поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній податковій службі України на посаді заступника начальника відділу адміністрування ПДВ, а у разі неможливості поновлення на такій посаді - на іншій рівнозначній посаді державної служби в Державній податковій службі України; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в Державній податковій службі України та в частині стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 01.03.2021 №231-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ Державної фіскальної служби України від 25.03.2021 №426-о «Про внесення змін до наказу ДФС від 01.03.2021 №231-о». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника відділу адміністрування ПДВ Управління адміністрування ПДВ Департаменту управління ризиками Державної податкової служби України з 23.03.2021. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2021 по 24.09.2021 в розмірі 63672,32 грн (шістдесят три тисячі шістсот сімдесят дві грн 32 копійки) з відрахуванням обов`язкових податків і зборів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника відділу адміністрування ПДВ Управління адміністрування ПДВ Департаменту управління ризиками Державної податкової служби України з 23.03.2021. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця у розмірі 9700,00 грн (дев`ять тисяч сімсот грн 00 копійок) з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року скасовано в частині: «Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника відділу адміністрування ПДВ Управління адміністрування ПДВ Департаменту управління ризиками Державної податкової служби України з 23.03.2021» та «Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника відділу адміністрування ПДВ Управління адміністрування ПДВ Департаменту управління ризиками Державної податкової служби України з 23.03.2021». Прийнято в указаній частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу адміністрування ПДВ Управління адміністрування податків та контрольної роботи Департаменту податків і зборів з юридичних осіб Державної фіскальної служби України з 23.03.2021. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу адміністрування ПДВ Управління адміністрування податків та контрольної роботи Департаменту податків і зборів з юридичних осіб Державної фіскальної служби України з 23.03.2021. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року залишено без змін.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
31 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправними і скасування наказу про звільнення з посади та наказу щодо внесення змін до нього; зобов`язання поновити на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що ОСОБА_1 проходила державну службу на посаді заступника начальника відділу адміністрування ПДВ управління адміністрування податків та контрольної роботи Департаменту податків і зборів з юридичних осіб Державної фіскальної служби України.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачки, посада якої входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Суд вказує, що у цій справі спірним питанням є можливість поновлення особи на публічній службі в органі, який перебуває у стані припинення, але ще не припинений як юридична особа публічного права, проте його управлінські функції передані іншій особі публічного права.
Скаржниця пояснює, що наразі правові висновки Верховного Суду щодо застосування статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в частині поновлення на посаді у відповідних правовідносинах є відмінними між собою. 
На обґрунтування підстав для касаційного оскарження скаржниця посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції під час ухвалення судового рішення не було враховано висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми, сформовані у постановах від 20 січня 2021 року у справі №640/18679/18, від 28 вересня 2021 року у справі №825/3682/14, від 05 вересня 2019 року у справі №806/446/16 та від 22 січня 2021 року №2а-15057/09/2670, у подібних правовідносинах.
За твердженням позивачки, відповідно до правових висновків у справах №640/18679/18, №825/3682/14, №806/446/16 і №2а-15057/09/2670 саме Державною податковою службою України має бути поновлене її право на здійснення діяльності з практичного виконання завдань і функцій держави, що входило до її посадових обов`язків до звільнення.
У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржниця також наводить пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що нею вмотивовано обґрунтовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі №821/358/16, від 22 липня 2021 року у справі №826/18679/15, від 03 червня 2020 року №817/3431/14, від 26 травня 2021 року у справі №260/261/20, та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
На думку позивачки, такі висновки суперечать висновкам Верховного Суду у справах №640/18679/18, №825/3682/14, №806/446/16 і №2а-15057/09/2670. При цьому, висновки у справах №821/358/16, №826/18679/15, №817/3431/14, №260/261/20 не забезпечують ефективного захисту прав осіб на участь у практичному виконанні завдань і функцій держави (проходженні державної служби).
Оцінивши вказані доводи, Суд вважає, що касаційна скарга містить достатні підстави для відкриття провадження.
Отже, проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в справі з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України, щодо застосування положень частини першої статті 235 КЗпП України.
Щодо оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, Суд вказує, що у касаційній скарзі скаржниця наголошує про наявність правових підстав для задоволення її заяви щодо ухвалення додаткового рішення про присудження їй витрат на професійну допомогу. 
За таких обставин підставою для відкриття касаційного провадження в справі є також перевірка правильності застосування судом апеляційної інстанції приписів статті 252 та 139 КАС України.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 329, 330, 334, 337, 338 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі №320/4370/21.
2. Витребувати із Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №320/4370/21.
3. Особі, що подала касаційну скаргу, надіслати копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі, а іншим учасникам справи - копію ухвали про відкриття касаційного провадження у справі разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
4. Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          В.Е. Мацедонська 
                                                                                          С.А. Уханенко