Справа № 161/13366/21 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/1503/21  Категорія: 84 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 грудня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 на рішення державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Луцьку Ковальова Юрія Михайловича, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із скаргою на постанову державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Луцьку Ковальова Ю.М. від 07.07.2021 р. про відкриття виконавчого провадження № 65988797.
Ухвалою Луцького міськрайонного Волинської області від 29 липня 2021 року скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її форми та змісту положенням ст. 185 ЦПК України.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року скаргу визнано неподаною та повернуто скаржникам.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду,  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно повернув скаргу, оскільки вони належним чином виконали ухвалу суду першої інстанції та усунули недоліки скарги, а саме надали її примірники із внесенням відповідних змін.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи питання про повернення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявники не у повному обсязі усунули недоліки, встановлені ухвалою суду . Зокрема, суд зазначав, що заявниками не було надано копію скарги та примірник додатків до неї для заінтересованої особи, а також вказав, що скаржники використовують у своїй позовній заяві висловлювання, які свідчать про їх явну зневагу до учасників справи та про неповагу до суду. 
З таким висновком суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.  Зокрема, позовна заява повинна містити  найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;  повне найменування сторін та інших учасників справи. Позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;  виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини .
Відповідно до положень ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
       Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
       До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Відповідно до положень ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
       Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Безумовною вимогою до усіх документів є їх чіткість та читабельність, а на всі процесуальні звернення осіб, що адресовані суду, також поширюються вимоги щодо обов`язкового дотримання ними загальних правил ділової мови, які виключають можливість застосування в процесуальних зверненнях суджень та інших висловлювань, які не передбачені ЦПК України, та ображають честь та гідність учасників судового процесу та свідчать про неповагу до суду.
Положеннями ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.  В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.  Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2021 року скаржниками подано до суду скаргу № 28-1 із додаванням до неї примірників скарги із внесеними відповідними змінами на виконання ухвали про усунення недоліків.
Проаналізувавши зміст поданої скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано повернув заяву скаржникам, оскільки з її змісту вбачається, що вона містить принизливі, образливі висловлювання щодо учасників справи, а також стосовно судді. Отже, наявна у справі виправлена редакція скарги заявників не може бути прийнята судом як така, що подана на виконання ухвали суду про усунення недоліків.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. 
Така ж правова позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19 та від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, в яких вказано, що позивач неодноразово використав у процесуальних документах (позовній заяві, апеляційній скарзі) принизливі, глумливі, образливі висловлювання щодо учасників справи, а також стосовно судів. Такі дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб, не спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів позивача, а тому суперечать завданню судочинства та є зловживанням процесуальними правами. 
Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).
У даній справі скаржники використовують у своїй заяві образливі висловлювання щодо інших учасників процесу та судді, що є виявом очевидної неповаги, не спрямоване на ефективний захист їх прав, свобод та інтересів, а тому суперечить завданню цивільного судочинства.
Повертаючи скаргу заявникам, суд першої інстанції врахував дані обставини та дійшов правильного висновку про визнання неподаною та повернення даної скарги.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про те, що заявниками не було усунуто в повній мірі недоліки скарги у встановлений ухвалою строк, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін. 
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді