УХВАЛА

26 січня 2022 року 
Київ
справа №520/7006/19
адміністративне провадження № К/9901/7893/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Яковенка М.М., 
розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін справу за позовом Приватної фірми "Профі" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 (суддя Сагайдак В.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 (головуючий суддя Бершова Г.Є., судді Катунов В.В., Ральченко І.М.),
У С Т А Н О В И В :
У березні 2019 року Приватна фірма "Профі" звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - ГУ ДФС, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.07.2019 №00000661405 (форма Р) про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 389 297,00 грн. за основним платежем та 97 324,25 грн. за штрафними санкціями; №00000671405 (форма Р) про визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у розмірі 19 128 гривень.
Позовні вимоги Приватної фірми "Профі" про скасування зазначених податкових повідомлень-рішень обґрунтовані посиланням на те, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 11.06.2019 №2021/20-40-14-05-07/21198839 щодо безтоварності операцій з придбання товарів у ТОВ «ДАЛТЕРГРУП» (травень, червень 2016 року), ТОВ «Завод нестандартного устаткування «Універсал» (лютий 2018 року), ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» (січень 2018 року), ТОВ «Сарекс Груп 2000» (квітень, травень 2018 року), ТОВ «ВІЛЛ ТОРГ» (квітень 2018 року), ТОВ «ФПГ МІРАНДА» (квітень 2018 року), ТОВ «БОНСПЕЦ-СЕРВІС» (травень 2018 року), ТОВ «ЛІДЕР ТОРГ А» (березень 2018 року), ТОВ «ВЕРІС ТРЕЙД» (червень 2018 року), ТОВ «НЕСОН» (жовтень, листопад 2018 року), ТОВ «МИРВУС» (червень, липень 2018 року), ТОВ «АМЕГАЛАЙТКОМПАШ» (листопад 2017 року), ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» (листопад 2017 року), ТОВ «СТАЛЬ ЕНЕРГОПРОМ» (квітень 2017 року), ТОВ «НЕСОН» (листопад 2018 року), ТОВ «ХК БРИЗ» (жовтень 2017 року) (далі - контрагенти-постачальники) є безпідставними, оскільки господарські операції мали реальний характер, підтверджуються належним чином оформленими первинними та іншими документами бухгалтерського і податкового обліку. Посилання контролюючого органу на кримінальні провадження, в яких отримані докази щодо протиправної діяльності контрагентів-постачальників, та негативну податкову інформацію щодо вказаних контрагентів позивач також вважав безпідставними з огляду на те, що такі не відповідають поняттю доказу в адміністративному судочинстві, а вироки у кримінальних провадженнях не ухвалені. Позивач вказував на індивідуальний характер відповідальності платника податків за податкове правопорушення та наголошує, що не повинен нести відповідальність за можливе порушення контрагентами-постачальниками податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності та/або можливу недостовірність відомостей щодо них в офіційних джерелах.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020, позов задоволено.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що позивач спростував належними та допустимими доказами висновки контролюючого органу в акті перевірки про безтоварність операцій з придбання товарів у ТОВ «ДАЛТЕРГРУП», ТОВ «Завод нестандартного устаткування «Універсал», ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ», ТОВ «Сарекс Груп 2000»,  ТОВ «ВІЛЛ ТОРГ», ТОВ «ФПГ МІРАНДА» ,ТОВ «БОНСПЕЦ-СЕРВІС», ТОВ «ЛІДЕР ТОРГ А», ТОВ «ВЕРІС ТРЕЙД», ТОВ «НЕСОН», ТОВ «МИРВУС», ТОВ «АМЕГАЛАЙТКОМПАШ», ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ»,ТОВ «СТАЛЬ ЕНЕРГОПРОМ», ТОВ «НЕСОН», ТОВ «ХК БРИЗ». Такого висновку суд дійшов на підставі оцінки наданих Приватною фірмою "Профі" первинних документів, виписаних на операції з придбання товарів у зазначених вище контрагентів-постачальників (договорів поставки, рахунків-фактур, податкових накладних, видаткових накладних, прибуткових накладних, платіжних доручень, банківських виписок по рахунках, товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання цінностей, актів списання, договорів оренди нежитлового приміщення). Також суд зазначив, що контролюючим органом не надано доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності при виборі контрагента і що йому було відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що метою здійснення позивачем господарських операцій із зазначеними контрагентами-постачальниками було одержання необґрунтованої податкової вигоди, як-то безпідставне отримання права на податковий кредит. Суд відхилив доводи відповідача про порушення кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача, в межах яких органами досудового слідства вживаються заходи процесуального характеру, але вирок судом ще не ухвалений, зазначивши, що докази, отримані у процедурах кримінального провадження, в силу закону не є доказами в адміністративному судочинстві і що обов`язковими для адміністративного суду обставини, встановлені у кримінальному провадженні, є за умови, якщо вони встановлені у вироку суду.
Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (далі - ГУ ДПС) подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалені у цій справі судові рішення.
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити
Підставою касаційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 відповідач зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.7, 201.10, 201.11 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК), статті 16 Закону України «Про інформацію», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р №88, Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» без урахування висновків Верховного Суду України та Верховного Суду, викладених у постановах від 05.03.2012 (справа №21-421а11), від 01.01.2015 (справа №21-1661а15), від 02.12.2015 (справа №21-3849а15), від 24.01.2020 (справа №826/9234/14) та від 21.01.2020 (справа №826/2325/14), щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах.
Верховний Суд ухвалою від 03.08.2020 відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС.
Позивач не реалізував своє процесуальне право подати відзив на касаційну скаргу.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС (з урахуванням змін, які набрали чинності з 08.02.2020) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи в межах підстави відкриття касаційного провадження та дійшов висновку, що касаційне провадження у цій справі слід закрити.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.
В постановах Верховного Суду України від 05.03.2012 (справа №21-421а11), від 01.01.2015 (справа №21-1661а15), від 02.12.2015 (справа №21-3849а15), на які, як на приклад іншого правозастосування, порівняно з ухваленими у справі №520/7006/19 судовими рішеннями, вказало ГУ ДПС у касаційній скарзі, зроблено висновок, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечуються свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.
При цьому ГУ ДПС зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно надано правову оцінку поясненням засновника та керівника ТОВ «ДАЛТЕРГРУП». Відповідно до акта перевірки від 11.06.2019 №2021/20-40-14-05-07/21198839 ГУ ДФС отримано у встановленому порядку податкову інформацію, а саме: пояснення директора та бухгалтера ТОВ «ДАЛТЕРГРУП» ОСОБА_1 від 16.11.2018 щодо його непричетності до діяльності цього товариства та вчинення дій, необхідних для здійснення державної реєстрації товариства, на пропозицію іншої особи за винагороду (а.с. 21, т.8-й).
Однак, клопотань про допит зазначеної особи як свідка ГУ ДПС не заявляло, протоколів допиту чи письмових пояснень ОСОБА_1 (зокрема, від 16.11.2018) відповідного змісту суду не надало, місцезнаходження зазначених пояснень не вказало.
Суди першої та апеляційної інстанцій не встановили факт, що документи, якими оформлені господарські операції між позивачем та ТОВ «ДАЛТЕРГРУП» (видаткові накладні, рахунки-фактури, податкові накладні) від імені цього товариства підписані особою, яка не була на це уповноважена.
Враховуючи зазначене, стверджувати, що суди першої та апеляційної інстанцій при застосуванні норм права не врахували висновок Верховного Суду України у вказаних постановах, підстав немає.
ГУ ДПС також посилається на не врахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду у постановах від 21.01.2020 (справа №826/2325/14) та від 24.01.2020 (справа №826/9234/14).
У цих постановах Верховний Суд зробив висновок щодо оцінки первинних документів як необхідної, але не достатньої умови для збільшення сум витрат та податкового кредиту у податковому обліку, оскільки підставою податкового обліку є факт здійснення господарської операції, підтвердженої відповідними первинними документами.
Інше застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права у цій справі (№520/7006/19), порівняно з наведеними постановами Верховного Суду у справах №826/2325/14 та №826/9234/14, обумовлено іншими обставинами у справі та неподібністю правовідносин. Як вже зазначено вище, суди першої та апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі, встановили факти придбання позивачем товарів (робіт, послуг), суми ПДВ в ціні яких позивач включив до податкового кредиту, у вказаних контрагентів-постачальників.
Обґрунтування відповідачем підстави касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій фактично стосуються встановлених судами попередніх інстанцій обставин у справі та додаткової перевірки доказів, що знаходиться поза межами касаційного перегляду справи, встановленими статтею 341 КАС.
Відповідно до частини другої статті 341 КАС суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Порушення норм процесуального права при оцінці доказів та встановленні обставин у справі може бути підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою статті 353 КАС, що кореспондує підставі касаційного оскарження судового рішення, встановленій пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС. 
У касаційній скарзі ГУ ДПС не наводить доводів, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбаченої, зокрема пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, є підставою для скасування судом касаційної інстанції судового рішення та направлення справи на новий судовий розгляд. Так само ГУ ДПС не посилається на те, що суди необґрунтовано відхилили клопотання відповідача про витребування доказів або про встановлення обставин, які мають значення у справі, чи встановили обставини у справі на підставі недопустимих доказів, що відповідно до пунктів 3, 4 частини другої статті 353 КАС також є підставою для скасування судового рішення.
Беручи до уваги наведене, є встановлені пунктом 5 частини першої статті 339 КАС підстави для закриття касаційного провадження, відкритого у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС за касаційною скаргою ГУ ДПС.
Керуючись статтями 248, 328, пунктом 5 частини першої статті 339, статтями 341, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
М.М. Гімон 
 М.М. Яковенко ,
Судді Верховного Суду