Номер провадження: 22-ц/813/4110/22 
Номер справи місцевого суду: 523/5112/21
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2022 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/5112/21
Провадження номер: 22-ц/813/4110/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Сувертак І.В. 15 червня 2021 року, повний текст рішення складений 16 червня 2021 року, 

встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року по справі №523/6279/18, яким з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі - 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 3 08.05.2018 року та до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , на стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі - 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 08.05.2018 року та до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що восени 2018 року позивач травмував праву ногу. ОСОБА_1 змушений був відмовитись від виїзду за кордон у зв`язку з постійними болями ноги. Внаслідок того, що ОСОБА_1 постійно вимушений проходити лікування він не може нормально працювати та влаштуватися на постійну роботу, про такий стан речей свідчить відповідна довідка. Так, у листопаді 2020 року у зв`язку із збільшенням болю ноги ОСОБА_1 знову звертався до лікаря, про що свідчать відповідні довідки. Заробітки ОСОБА_1 стали не постійними, він вимушений був переїхати жити до батьків.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 переїхав до батьків де на теперішній час і проживає. Батьки знаходяться на пенсії, тому ОСОБА_1 також приймає участь при сплаті комунальних послуг та покупці продуктів харчування. Пенсія у батьків мінімальна. Іноді ОСОБА_1 повинен також забезпечувати батьків ліками, допомагаючи їм як їх син.
Першим Суворовським відділом ДВС м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області 22.11.2018 року відкрито виконавче провадження №57708243 на підставі виконавчого листа виданого Суворовським районним судом м. Одеси від 14.11.2018 року по справі №523/6279/18. Оскільки ОСОБА_1 за станом здоров`я офіційно не працює, ніяких доходів не має, тому державною виконавчою службою з нього стягують аліменти на дитину у розмірі 1/3 середньої заробітної плати по регіону, що кожний місяць 2018, 2019, 2020, 2021 року зростає. Так, загальні суми сплати сум аліментів, які було розраховані державною виконавчою службою за 2018 рік склала – 5 064 грн., за 2019 рік склала – 37 006,66 грн., за 2020 рік склала – 39 365,33 грн.. Вказані суми для нього є непосильними для сплати. Тому, у ОСОБА_1 виникла неймовірна заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду і він не може ні її погасити, ні сплачувати вчасно аліменти (а. с. 2 - 4).

2.2 Позиція відповідачки в суді першої інстанції

ОСОБА_2 не скористалась правом надання відзиву на позовну заяву. Проте, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 , в якій вона просить розглядати справу за її відсутності. Просить позовну заяву задовольнити (а. с. 31).

2.3 Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Змінено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стягується з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2015 року по справі №523/6279/18, а саме з – 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно на – ј частину усіх видів доходу (заробітку) до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі – ј частини усіх видів доходу (заробітку) до досягнення сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно, на користь матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса - АДРЕСА_2 , з моменту набрання рішенням законної сили.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з розрахунків заборгованості вбачається, що ОСОБА_1  не намагався платити аліменти на утримання свого сина. За весь час стягнення аліментів на утримання сина  ОСОБА_4 батько сплатив лише – 2 000 гривень. 
Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (а. с. 33 - 36).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що: 1) помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не намагався платити аліменти на утримання свого сина; 2) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з червня 2021 року по теперішній час проживає з апелянтом та знаходиться на його повному забезпечені; 3) разом із позовною заявою була подана заява про забезпечення позову, однак вказана заява не була розглянута судом першої інстанції (а. с. 41 - 44).

2.6 Узагальнені доводи відповідачки в апеляційному суді

ОСОБА_2 не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.09.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року залишено без руху (а. с.61).
На виконання вимог ухвали про залишення без руху апелянтом надано заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі суду недоліки апеляційної скарги (а. с. 66).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року відкрито апеляційне провадження (а. с. 147).
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти – «отримано 23.10.2021 року». 
За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 є повідомленою про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.
Матеріали справи також містять відомості щодо отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів. 
Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 – 5 цієї частини. 
Дана справа за предметом позову (зміна способу стягнення та розміру аліментів) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року, по справі №523/6279/18, з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 3 08.05.2018 року та до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 8).
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідач є батьком сина (а. с. 7).
Згідно до консультативного висновку травматолога-ортопеда від 25.11.2020 року позивачу ОСОБА_1 поставлений діагноз - Внутрішнє пошкодження правого колінного суглобу. Пошкодження ПХЗ. Розрив тіла та заднього рога медіального меніска за типом «ручки-лійки». Передньо-медіальна нестабільність. Блок суглобу (а. с. 9).
Згідно до консультативного висновку травматолога-ортопеда від 19.03.2021 року позивачу ОСОБА_1 поставлений діагноз - Внутрішнє пошкодження правого колінного суглобу. Пошкодження ПХЗ. Розрив тіла та заднього рога медіального меніска за типом «ручки-лійки». Передньо-медіальна нестабільність. Блок суглобу (а. с. 9 зворотна сторона).
22 листопада 2018 року Головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Тріфоновим О.Ю. відкрито виконавче провадження №57708243 за виконавчим листом виданим Суворовським районним судом м. Одеси, виданого на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року (а. с. 12).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.12.2018 року, за виконавчим провадження № 57708243, станом на 31.12.2018 року встановлена заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів у розмірі – 21 690,72 гривні, а також зазначено, що боржником сплачено аліментів – 0 гривень (а. с. 13).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.12.2019 року, за виконавчим провадження № 57708243, станом на 31.12.2019 року встановлена заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів у розмірі – 58 696,72 гривні, а також зазначено, що боржником сплачено аліментів – 0 гривень (а. с. 14).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.12.2020 року, за виконавчим провадження № 57708243, станом на 31.12.2020 року встановлена заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів у розмірі – 98 062,05 гривні, а також зазначено, що боржником сплачено аліментів – 2 000 гривні у квітні 2020 року (а. с. 15).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.
Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме - зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу 

Доводи апелянта щодо помилковості висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не намагався платити аліменти на утримання свого сина колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
У порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 розділу ІІІ "Позовне провадження" Цивільного процесуального кодексу України; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у вищезазначених спорах.
Відповідно до ч. 6, 9 ст. 19 ЦПК України - малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Із досліджених апеляційним судом матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження своїх доводів надав до суду разом із позовною заявою наступні докази: - копію рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року, по справі №523/6279/18; - копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси; - копію консультативного висновку травматолога-ортопеда від 25.11.2020 року; - копію консультативного висновку травматолога-ортопеда від 19.03.2021 року; - постанову Головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Тріфонова О.Ю. від 22 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження №57708243; - копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.12.2018 року; - копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.12.2019 року; - копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.12.2020 року; - копію пенсійного посвідчення ОСОБА_5 .
Відповідно до п. 2, 4 ч. 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду, самостійно визначив, на яких доказах ґрунтується його позовна заява. Тому, твердження апелянта про те, що в нього не було змоги подати нові докази щодо сплати аліментів, у зв`язку з тим, що справа розглядалась без виклику сторін не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції на підставі наданих позивачем доказів було вірно встановлено, що за період з 2018 року по 2020 рік ОСОБА_1 сплатив лише – 2 000 гривень в рахунок аліментів. 
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
До апеляційної скарги апелянтом було надано нові докази, а саме - квитанції щодо сплати аліментів: - квитанція від 14.04.2020 року на суму – 2 000 грн.; - квитанція від 05.01.2021 року на суму – 5 000 грн.; - квитанція від 23.02.2021 року на суму – 4 000 грн.; - квитанція від 05.04.2021 року на суму – 4 000 грн.; - квитанція від 01.07.2021 року – 2 500 грн.; - квитанція від 01.07.2021 року на суму – 2 500 грн.; - квитанція від 04.08.2021 року на суму – 4 950,50 грн.. 
Однак, вказані докази не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки причини неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції, які вказані апелянтом не можливо визнати поважними. Деякі квитанції взагалі стосуються періоду після ухвалення рішення (15.06.2021 року).
Доводи апелянта про те, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з червня 2021 року по теперішній час проживає з апелянтом та знаходиться на його повному забезпечені, колегія суддів відхиляє, оскільки предметом позову у даній справі є зміна способу стягнення та розміру аліментів. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У даному випадку, неможливо змінити розмір аліментів на утримання дитини з 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вказане передбачає стягнення аліментів у твердій грошові сумі.
Суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо зміни розміру аліментів на утримання дитини з - 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно на – ј частину усіх видів доходу (заробітку) до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.
Доводи апелянта про те, що разом із позовною заявою була подана заява про забезпечення позову, однак вказана заява не була розглянута судом першої інстанції колегія суддів не приймає, оскільки вказаний факт не впливає на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та не створює негативних наслідків для ОСОБА_1 ..
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

3.5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні. 

3.5 Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя:                         А. П. Заїкін 

Судді:                         О. В. Князюк

                        С. О. Погорєлова