ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 березня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/15196/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року (суддя Серьогіна О.В.) у справі №160/15196/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                       встановиВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року відповідно до довідки з помісячним розрахунком індексації грошового забезпечення від 02.04.2021 року №213; 
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року у розмірі 42193,17 грн. відповідно до наведеного розрахунку; 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 15.07.2019 року відповідно до довідки з помісячним розрахунком індексації грошового забезпечення від 02.04.2021 року №213; 
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 недоплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 15.07.2019 року у розмірі 52722,04 грн. відповідно до наведеного розрахунку. 
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що у період проходження нею військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 15.07.2019 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, через неправильне визначення відповідачем базового місяця, зокрема, індексація відповідачем за період з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року нараховувалась із застосуванням базового місяця – січень 2016 року, замість – січень 2008 року. Вказуючи на те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, позивачка просила її позов задовольнити.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року. 
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано наявністю у позивачки права на отримання індексації грошового забезпечення за спірний період, у зв`язку з чим визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати такої індексації. При цьому, суд вказав на те, що базовим місяцем для нарахування індексації за період з 01.04.2017 по 28.02.2018 є січень 2008 року.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач висловлює свою незгоду з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на індексацію грошового забезпечення із урахуванням з визначеним судом базового місяця для нарахування індексації, вказуючи те, що базовим місяцем при проведенні індексації є січень 2016 року, а не січень 2008 року. Також, відповідач вказує на те, що індексація не є складовою грошового забезпечення, а тому її виплата здійснюється у випадках наявності відповідного бюджетного фінансування для цих цілей. Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що у спірному періоді позивачці виплачувалась премія у розмірі від 350-420% посадового окладу, якою повністю відшкодовувалося подорожчання споживчих товарів і послуг, що є тотожнім з основною ціллю індексації та вказує на відсутність підстав стверджувати про порушення прав позивачки у спірних відносинах.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 31.08.2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №23 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду планшетиста взводу планшетистів роти управління розвідувально-інформаціного відділу. 
15.07.2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) №151 ОСОБА_3 звільнено у запас за пп. а п.2 ч.5 ст.26 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту). 
Під час проходження військової служби та на час звільнення позивачки із військової служби індексація грошового забезпечення не виплачувалась.
Відповідно до довідки з помісячним розрахунком індексації грошового забезпечення позивача за період проходження служби з перебування на фінансовому забезпеченні (грошовому забезпечення) від 02.04.2021 року №213 Військовою частиною НОМЕР_1 за період з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року нараховано, але не виплачено, індексацію грошового забезпечення позивача. Розрахунок індексації грошового забезпечення за вказаний період здійснювався із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - серпень 2016 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення, а також вважаючи неправильним застосування відповідачем базового місяця при розрахунку індексації, позивачка звернулася до суду із позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).
Відповідно до  статті 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення в розумінні цього  закону  це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення (абзац 2).
Положеннями статті 2 Закону № 1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 9 Закону № 2011-XII  встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Пунктом 2 Порядку № 1078 до об`єктів індексації віднесено грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Отже, індексація грошового забезпечення, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, є однією з державних гарантій, спрямованою на забезпечення достатнього життєвого рівня населення, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону № 1282-ХІІ).
За такого правового врегулювання суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Вказані висновки суду першої інстанції, як і право позивачки на індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року, фактично не заперечується і відповідачем.
Висловлюючи незгоду із рішенням суду першої інстанції, в частині задоволення цих позовних вимог, відповідач наводить аргументи щодо безпідставного визначення в спірному випадку базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення саме січень 2008 року, вказуючи, що таким місяцем має бути січень 2016 року.
З приводу такої позиції відповідача слід зазначити наступне.
Як встановлено пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення
Отже, місяць у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Водночас, як закріплено у абз.4 п.5 Порядку, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абз.5 п.5 Порядку).
Так, проаналізувавши норми наведених нормативно-правових актів, суд правильно вказав на те, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”, яка набрала чинності 01 січня 2008 року, встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294.
Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.
Підвищення тарифних ставок (окладів) в період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації не відбувалося.
Збільшення посадових окладів військовослужбовців відбулося лише у березні 2018 року згідно з  постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Аргументи відповідача про те, що у спірному періоді грошове забезпечення позивачки збільшувалося за рахунок преміювання, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки грошове забезпечення військовослужбовців, в тому числі і позивачки, з січня 2016 року підвищилось внаслідок збільшення розміру премії, у той час, як їх посадові оклади, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, залишилися незмінними.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав право позивачки на індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця – січень 2008 року.
Стосовно аргументів відповідача про те, що у спірному періоді позивачці виплачувалась премія у розмірі від 350-420% посадового окладу, якою повністю відшкодовувалося подорожчання споживчих товарів і послуг, що є тотожнім, за його позицією, з основною ціллю індексації, слід зазначити те, що виплата премій не може нівелювати вимоги закону щодо обов`язковості індексації грошового забезпечення у визначених випадках. 
Ураховуючи встановлені обставини справи, визначені судом першої інстанції підстави для задоволення позову, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі №160/15196/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст..ст.328. 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 24.03.2022
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк