Ухвала
22 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 201/8191/20
провадження № 61-20035ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 20 437,06 грн, моральної шкоди у розмірі 2 000 грн, судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 8 500 грн.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 03 грудня 2020 року позов задоволено.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 20 437,20 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн; 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 30 грудня 2020 року стягнено з ОСОБА_1 на користь 
ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 8 500 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 03 грудня 2020 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 30 грудня 2020 року залишено без змін.
У грудні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 
2020 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 30 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі становить 22 437,20 грн, що станом на 01 січня 
2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).
На думку представника заявника, справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідач не був позбавлений можливості доводити свої заперечення щодо позовних вимог в судах першої та апеляційної інстанцій, які вирішували спір по суті.
Сама по собі незгода із встановленими судами обставинами та наданою оцінкою доказам не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 30 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 16 листопада 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович