КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 286/988/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3987/2022
                                                   
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
24 січня 2022 року                                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Подільського  районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року у складі судді Петрова Д.В.,
у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з    ОСОБА_1 15 020 грн 52 коп., а також понесені судові витрати.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.08.2010 відповідачеві по кредитному договору б/н було видано кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві.
 
При укладенні договору сторони керуватися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно  якої  договором  приєднання є договір,  умови якого  встановлені однією  із сторін  у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений  лише  шляхом  приєднання  другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може  запропонувати свої  умови договору.  
 
Cвої зобов`язання відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2017 виникла заборгованість у розмірі 15020 грн 52 коп., яка складається з наступного: 1713 грн 86 коп. заборгованість за кредитом; 12115 грн 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина); 691 грн 45 коп. штраф (процентна складова).
 
Рішенням Подільського  районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року позов АТ КБ "Приватбанк"  задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 1 713 грн 86 коп. заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається порушення норм процесуального права на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. Вирішити питання судових витрат.
 
Вказано, що районний суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права.
 
Зазначено, що згідно виписки про рух коштів відповідач активно користувався кредитним лімітом, а главою 71 ЦК України не передбачено надання безоплатного кредиту фінансовою установою - банком, тому перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог всупереч вимогам статей 263 - 264 ЦПК України не навів мотивів, з яких не перевірив інформацію, що міститься у розрахунку про заборгованість.
 
Окрім того, зазначено що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем надана до суду копія заяви від 02.08.2010, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про оформлення договору, отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що «Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані мені у письмовому вигляді. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку…».
 
Також вказано про надання копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", особисто підписану відповідачем, в якій зазначено: тип картки, тип кредитної лінії; базова відсоткова ставка за користування кредитом (3%); розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500 грн. +5% від суми позову); розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути істотні умови договору.
 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Жадан К.А. в інтересах ОСОБА_1 просить законне рішення суду першої інстанції, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права залишити без змін, а апеляційну скаргу, доводи якої є необґрунтованими залишити без задоволення. 
 
Відповідно до положень частини 1 статті  369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Рішення районного суду в задоволеній частині вимог про стягнення заборгованості по кредиту не оскаржено, тому у відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України  колегія суддів  переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та штрафів районний суд керувався правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі 342/180/17, а також виходив з того, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
 
Між тим, з такими висновками районного суду повністю погодитися неможливо.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.
 
Як убачається з матеріалів справи, 02.08.2010 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 5 т.1).
 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ  КБ «ПриватБанк», відповідачка має заборгованість за договором б/н від 02.08.2010, яка станом на станом на 28.02.2017 становить 15 020 грн 52 коп., яка складається з наступного: 1713 грн 86 коп. заборгованість за кредитом; 12115 грн 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина); 691 грн 45 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 3-4 т.1).
 
До кредитного договору банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 7-30 т.1).
 
Крім того з матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою від 02.08.2010 відповідач отримав картку «Універсальну», 30 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою 3,0% в місяць на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році, яка підписана відповідачем (а.с.6 т.1).
 
Підписанням даної довідки ОСОБА_1 ознайомився з фінансовими умовами надання Картки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми оплати за використання кредитних коштів, нарахування пені та штрафів.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
 
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
 
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
 
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
 
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
 
Позивач, обґрунтовуючи право свої вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором станом на 28.07.2017, посилався на заяву-анкету від 02.08.2010, довідку про умови кредитування, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи за банківськими картками.
 
Відповідно до витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, указані Умови та Правила  містять пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також  додаткові положення та інші умови.
 
Між тим, матеріали справи не містять  підтверджень,  що саме ці Умови та Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету від 02.08.2010, а тому колегія суддів погоджується з висновками районного суду про визнання указаних Умов та правил неналежним доказом по справі.
 
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19).
 
Отже, посилання в апеляційній скарзі на те, що позичальник погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами обслуговування кредитних карт, оскільки користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість, є помилковим.
 
Разом із тим, пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку та Тарифів, до  позовної заяви  долучив  довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50OTC003571661, ІК 3003119453, ОСОБА_1 , від 02.08.2010, яка підписана відповідачем та змістом якої визначено істотні умови договору, зокрема, розмір процентів за користування кредитом  та  штрафів (а.с.6).
 
Проте, указана довідка залишилося поза увагою районного суду та належного врахування  під час ухвалення судового рішення, в той час як указана обставина має істотне значення для справи.
 
Відповідно до матеріалів,   ОСОБА_1 не спростовано факт ознайомлення його позивачем з умовами кредитування у день укладення кредитного договору - 02.08.2010, оформленими у вигляді  довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
 
Заперечень щодо підписання вказаної довідки відповідачем не надано, а обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу тим, що  посилання в апеляційній скарзі на довідку про умови кредитування з використанням картки з іншим пільговим періодом -55 днів, не спростовує зміст долученої до позову довідки про умови кредитування із використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зміст якої засвідчено підписом ОСОБА_1 одночасно з  підписанням анкети-заяви (а.с.6).
Отже, договірні правовідносини сторін зафіксовані в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які є складовими укладеного сторонами договору і врегульовують спірні правовідносини, та неврахування їх судом призвело до ухвалення по справі рішення з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
За наведених підстав, рішення районного суду підлягає скасуванню в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, а також штрафів та судових витрат з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову. 
 
Так, підписавши заяву та довідку, які є складовою частиною кредитного договору позичальник відповідно до ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодив такі умов кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
 
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Отже, з урахуванням обставин справи та змісту довідки про умови кредитування,  з відповідача на користь банку підлягаютьстягненню  відсотки  нараховані  в період дії  договору по 28.02.2017, на загальну суму 12 115 грн 21 коп,  штраф у сумі 500 грн, а також штраф у розмірі 5% від суми заборгованості, що становить 691 грн 45 коп.  Загальна сума штрафів складає 1191 грн 45 коп.
 
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.
 
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а тому сплачений по справі позивачем  судовий збір стягується з відповідача  у повному обсязі, що становить  4 000грн  (1600+2400).
 
Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
 
Рішення Подільського  районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом,  штрафів та судових витрат скасувати.
 
Ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570,  м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість  по процентам за користування кредитом в сумі 12 115 грн 21 коп., штрафи в розмірі 11 91 грн 45 коп. та судові витрати в сумі 4000 грн.
 
У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                

Судді: