ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2587/22 Справа № 184/2434/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 184/2434/21
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді - Остапенко В.О.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
заявник - ОСОБА_1 
боржник - ОСОБА_2 

       розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року, яка постановлена суддею Томаш В.І. у м. Покров Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повної ухвали суду в матеріалах справи відсутні, -
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року у видачі судового наказу відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_3  просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду посилаючись на те, що надані нею довідка Навчально-виховного комплексу № 1 (середня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад), що заходиться в м. Покров про те, що син заявника ОСОБА_4 навчається у другому класі в даному навчальному закладі та довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» про те, що заявник ОСОБА_3 працює в ТОВ «РУШ» на посаді продавця непродовольчих товарів - касиру в магазині Єва-96 в м. Покров, що є належним доказом того, що вона мешкає у м. Покров, тому заява про видачу судового наказу подана нею до відповідного суду.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, передбачена п.6 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч. 1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
За приписами ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.
Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що за відомостями Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області боржник ОСОБА_2 був знятий з реєстрації місця проживання у АДРЕСА_1 у зв`язку з вибуттям до с. Покровське, а відносно заявника ОСОБА_3 в Покровській міській раді Дніпропетровської області інформація відсутня. 
Колегія суддів з таким висновком не може погодитись, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, зокрема, щодо стягнення аліментів на одну дитину (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).
Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушення правил підсудності.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.
Відповідно до вимог ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим кодексом.
З копії паспорту заявника вбачається, що вона зареєстрована в АДРЕСА_2 , місцем проживання заявника в заяві про видачу судового наказу вказано АДРЕСА_3 .
За відомостями Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області боржник ОСОБА_2 був знятий з реєстрації місця проживання у АДРЕСА_1 у зв`язку з вибуттям до с. Покровське, а відносно заявника ОСОБА_3 в Покровській міській раді Дніпропетровської області інформація відсутня
За вказаних обставин місцевий суд прийшов до висновку про те, що заява подана з порушенням правил підсудності.
Проте, при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої не було враховано положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України, згідно якої позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Навчально-виховного комплексу № 1 (середня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад), що заходиться в м. Покров про те, що син заявника ОСОБА_4 навчається у другому класі в даному навчальному закладі та довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» про те, що заявник ОСОБА_3 працює в ТОВ «РУШ» на посаді продавця непродовольчих товарів - касиру в магазині Єва-96 в м. Покров, що є належним доказом того, що вона мешкає у м. Покров , що територіально відноситься до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.
Зазначені обставини свідчать про наявність права заявника на звернення з заявою про стягнення аліментів на дитину у відповідній частині від заробітку (доходу) платника аліментів і це було достатнім для прийняття до розгляду її заяви про видачу судового наказу.
Однак, суд першої інстанції належної уваги на зазначені обставини не звернув, чим порушив права заявника на доступ до правосуддя, оскільки згідно цивільного законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду спорів, які виникли, що можливо лише під час розгляду справи по суті.
Більшь того, аналіз зазначених вище дій суду свідчить про те, що занадто суворе дотримання судом правил процесуального законодавства в даному випадку фактично позбавило ОСОБА_3 можливості реалізувати своє право на стягнення аліментів у безспірному порядку, саме шляхом видачі судового наказу про стягнення аліментів, що свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки видача судового наказу не віднесена до компетенції суду апеляційної інстанції то відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України,  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що вона підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання, згідно вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання, згідно вимог ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 15 березня 2022 року. 

Головуючий:

Судді: