УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

04 січня 2022 року 
м. Київ
справа № 280/3261/21
адміністративне провадження № К/9901/46857/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Бевзенка В.М., Берназюка Я.О., 
перевіривши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

21 квітня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області щодо нездійснення перерахунку на користь ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності з виключенням з розрахунку: за листком непрацездатності серія АДУ 741174 (первинний) з 16.04.2020 по 27.04.2020 - березня 2020 року; за листками непрацездатності серії АДУ 487978 (первинний) з 11.05.2020   по 15.05.2020, АДУ № 641063 (продовження) з 16.05.2020 по 01.06.2020, - березня, квітня 2020 року; за листками непрацездатності серії АДУ 761402 (первинний) з 29.06.2020   по 01.07.2020, АДУ № 641898 (продовження) з 02.07.2020   по 17.07.2020, - березня, квітня, травня 2020 року;

- зобов`язати Запорізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області здійснити перерахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності на користь ОСОБА_1 без включення до розрахунку: за листком непрацездатності серія АДУ 741174 (первинний) з 16.04.2020 по 27.04.2020, - березня 2020 року; за листками непрацездатності серії АДУ 487978 (первинний) з 11.05.2020 по 15.05.2020, АДУ № 641063 (продовження) з 16.05.2020   по 01.06.2020, - березня, квітня 2020 року; за листками непрацездатності серії АДУ 761402 (первинний) з 29.06.2020 по 01.07.2020, АДУ № 641898 (продовження) з 02.07.2020   по 17.07.2020, - березня, квітня, травня 2020 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19листопада 2021 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізький області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Касаційна скарга направлена до Верховного Суду 17 грудня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження. 

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із тим, що позивачу призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно з листками непрацездатності: АДУ № 741174 за період з 16.04.2020 по 27.04.2020; АДУ № 641063 за період з 16.05.2020 по 01.06.2020; АДУ № 761402 за період з 29.06.2020 по 07.07.2020; АДУ № 641898 за період з 02.07.2020 по 17.07.2020 у загальному розмірі 32 765,52 грн.

Вважаючи, що при обчисленні середньоденного доходу для визначення розмірів допомоги по тимчасовій непрацездатності за наведеними вище листками непрацездатності помилково включено період з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку цієї допомоги виключивши зазначений період, як такий, що невідпрацьований ним з поважних причин.

Листами відповідача від 03.12.2020 № Ш-14-01-15/5432; від 03.12.2020 № Ш-15- 01-15/5433 позивачеві відмовлено у такому перерахунку з тих підстав, що період з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року не може вважатися таким, що невідпрацьований з поважних причин, з огляду на те, що норми пункту 9-10 Закону № 2464-VI на позивача не розповсюджуються. Вказана відмова стала підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи. 

Суд критично оцінює наведені підстави касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. 

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки вони носять загальний характер, який притаманний кожній аналогічній справі.

Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Стосовно "виняткового значення" справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Твердження скаржника про те, що справа має виняткове значення, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що посилання скаржника на існування обставин, визначених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк