ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2021 р.           Справа№ 910/5745/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Сітайло Л.Г. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
За участю секретаря судового засідання: Кулачок О.А.

представників сторін:
від позивача: Горобець Д.Г. ( дов. №1 від 04.01.2021);
від відповідача: Левченко Д.Ю. ( довір. №55-Д від 31.12.2020);
Корсун Ю.Ю. ( довір. №69-Д від 13.09.2021);
розглянувши матеріали апеляційної скарги          Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення          Господарського суду міста Києва від 08.07.2021
у справі                    №910/5745/21 (суддя Ковтун С.А.)
за позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕУ Енерго»
до                              Державного підприємства «Гарантований покупець»
про                              стягнення 9  759  277,03грн
ВСТАНОВИВ: 
Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача 9759277,03грн, з яких: 7287073,80грн боргу, 1512994,09грн пені, 510095,16грн штрафу, 124015,90грн 3% річних, 325098,06грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі №910/5745/21 позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто: 7287073,80грн боргу, 151299,41грн пені, 51009,51грн штрафу, 124015,90грн 3% річних, 325098,06грн інфляційних втрат, 146389,15грн судового збору.
Тобто позовні вимоги про стягнення з відповідача 7287073,80грн боргу, 124015,90грн 3% річних та 325 098,06грн інфляційних втрат задоволено в повному обсязі, вимоги в частині стягнення пені та штрафу задоволено в розмірі 10% від заявлених до стягнення сум - 151299,41грн та 51009,51грн відповідно.
05.08.2021 від відповідача до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі №910/5745/21 в частині стягнення: 287073,80грн боргу, 151299,41грн пені, 51009,51грн штрафу, 124015,91грн 3% річних, 325098,06грн інфляційних втрат та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
09.08.2021 від апелянта надійшли Доповнення до апеляційної скарги від 06.08.2021 №15/3447, в яких відповідач просить:
- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 по справі №910/5745/21 та закрити провадження у справі в частині стягнення грошових коштів за куповану електричну енергію за «зеленим» тарифом на загальну суму 1224610,95грн, з яких  за січень 2021 року - 425810,26грн та за квітень 2020 року - 798800,69 грн.;
- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 по справі №910/5745/21 в частині стягнення 6062462,85грн боргу, 151299,41грн пені, 51009,51грн штрафу, 124015,90грн 3% річних, 325098,06грн інфляційних втрат, 146389,15грн судового збору та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині, присудженої оскаржуваним рішенням, оскільки судом не враховано специфіку правовідносин, що врегульовані спеціальним законодавством, що визначають порядок виконання спірного зобов`язання Гарантованим покупцем, а також визначають джерела отримання грошових коштів для здійснення розрахунків з виробниками електричної енергії з «зеленим тарифом», в тому числі позивачем.
Також апелянт посилається на те, що мотивації суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань зводяться до того, що Договором саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати усю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим тарифом», та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, в тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим тарифом», затвердженого Постановою НКЕКП від 26.04.2019 № 641.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на ті ж самі обставини, що й при зверненні до суду з позовною заявою, а саме на те, що оплата 100% вартості відпущеної позивачем електричної енергії попереднього розрахункового місяця можлива за одночасної наявності двох обов`язкових умов: отримання Гарантованим покупцем підписаного продавцем акту купівлі-продажу електроенергії та затвердження регулятором розміру вартості послуги, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
Обов`язок відповідача з оплати 100% вартості відпущеної йому позивачем електричної енергії попереднього розрахункового місяця починається лише з другого робочого дня після настання останньої з зазначених відповідачем двох обставин.
Позивач не надав доказів того, що направляв акти купівлі-продажу Гарантованому покупцю. Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують дату отримання відповідачем зазначених актів, і не підтвердив настання строку остаточної оплати спірних періодів відповідно до п.10.4 Порядку, за яким протягом двох робочих днів, а з 16.01.2021 протягом трьох робочих днів, з дати затвердження регулятором розмірів вартості послуг із забезпечення частки у виробництві електричної енергії з альтернативних джерел відповідач повинен здійснити остаточний розрахунок з продавцем.
Відповідно, позивачем не доведено факту порушення відповідачем виконання зобов`язання із 100% оплати поставленої позивачем електроенергії.
Крім того, апелянт посилається на те, що джерелом надходження грошових коштів для продавців електричної енергії за «зеленим» тарифом також є платежі, пов`язані з оплатою НЕК «Укренерго» послуг відповідача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. 
Обсяг виконання зобов`язань відповідача з оплати відпущеної позивачем за Договором електроенергії ставиться законодавством в залежність від виконання спеціальних обов`язків НЕК «Укренерго»
Судом не враховано, що відповідно до ч. 1 ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.
Також апелянт зазначив, що пунктом 4 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020, що набрав чинності 01.08.2020, № 810-IX Кабінету Міністрів України доручено протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості державного підприємства "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, розробити та подати до Верховної Ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років, і що на сайті ВР України є відповідний проект. Вказана вимога Закону не виконана, законопроект до ВР України не подано, але згідно з прописаним у Законі механізмом виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого Пашкіної С.А., суддів Сітайло Л.Г., Шаптали Є.Ю. від 19.10.2021 у справі №910/5745/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021, справу №910/5745/21 призначено до розгляду на 21.10.2021 о 13-35.
21.10.2021 від відповідача до апеляційного суду надійшли Додаткові письмові пояснення від 21.10.2021 №15/4377.
21.10.2021 до апеляційного суду від відповідача надійшли:
- Заява від 21.10.2021 №15/4378 про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;
- Заява від 21.10.2021 №15/4380 про залучення до участі у справі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;
- Заява від 21.10.2021 №15/4379 про залучення до участі у справі Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;
- Заява від 21.10.2021 №15/4381 про зменшення штрафних санкцій, в якій відповідач просить апеляційний суд зменшити розмір штрафних санкцій по справі №910/5745/21 до 1% від заявленої суми штрафних санкцій, які будуть задоволені судом.
Ухвалою від 21.10.2021 Північного апеляційного господарського суду розгляд справи №910/5745/21 за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021, справу № 910/5745/21 відкладено на 11.11.2021 на 12-20 для надання можливості позивачу з`явитися в судове засідання для надання пояснень по справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 розгляд справи № 910/5745/21 за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 призначено на 13.12.2021 о 13-15 у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці.
23.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання від 22.11.2021 № б/н про закриття провадження в частині, в якому відповідач просить закрити провадження у справі №910/5745/21 в частині стягнення з відповідача боргу за поставлену електричну енергію в розмірі 6861263,54грн, повідомивши суду, що грошові кошти за електроенергію з квітень-липень 2020 року на зазначену суму сплачені, а тому борг на суму 6861263,54грн є погашеним (відсутній предмет спору). До заяви відповідачем додані відповідні докази сплати вказаної суми.
10.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання від 10.12.2021 № б/н про закриття провадження в частині, в якому відповідач просить закрити провадження у справі № 910/5745/21 в частині стягнення з відповідача боргу за поставлену електричну енергію в розмірі 276  776,69грн в зв`язку з відсутністю предмету спору, повідомивши суду, що грошові кошти за електроенергію за січень 2021 року на зазначену суму сплачені, а тому борг на суму 276  776,69грн є погашеним (відсутній предмет спору). До заяви відповідачем додані відповідні докази сплати вказаної суми.
У судовому засіданні 13.12.2021 з розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі №910/5745/21 представник позивача підтвердив, що борг за 2020 рік відповідачем повністю погашено, борг за січень 2021 року погашено частково; Північним апеляційним господарським судом протокольно відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб з підстав, які викладені в постанові нижче за текстом; судом оголошено перерву до 20.12.2021 на 13-00.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судовою колегією встановлено.
Між ТОВ «АЕУ Енерго» (позивач, продавець) та Державним підприємством «Гарантований покупець» (попередня назва - Державне підприємство «Енергоринок») (гарантований покупець, відповідач) укладено договір № 11996/07 від 30.12.2015 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач продає відповідачу електроенергію за встановленим регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) «зеленим» тарифом.
За умовами Договору (в редакції додаткової угоди № 534/01/20) позивач, як виробник за «зеленим» тарифом, зобов`язується продавати, а відповідач, як гарантований покупець, зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок).
Пунктом 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 534/01/20) передбачено, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.
Пункт 8.3 Порядку встановлює, що фактичний обсяг відпущеної/відібраної продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.
Згідно з пунктами 7.1, 7.2 Порядку адміністратор комерційного обліку (надалі - «АКО») на другий робочий день після розрахункового дня надає гарантованому покупцю сертифіковані дані комерційного обліку електричної енергії про погодинні обсяги відпуску та споживання електричної енергії кожною генеруючою одиницею продавців гарантованому покупцю, у яких гарантований покупець купує електричну енергію. Обсяг відпуску електричної енергії, а також обсяг відбору генеруючими одиницями продавців у гарантованого покупця електричної енергії, що надійшла із зовнішніх мереж на власні потреби по кожній генеруючій одиниці продавців, у кожному розрахунковому місяці визначається на основі даних, що надаються гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку.
Виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені НКРЕКП, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці (пункти 2.4, 2.5 Договору).
Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.
Розрахунок платежів та порядок їх здійснення між гарантованим покупцем та продавцем електричної енергії врегульовано розділом 10 Порядку.
Так, пунктом 10.1 Порядку передбачено, що:
- до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної кваліфікованим електронним підписом (далі - КЕП), за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію;
- до 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Згідно з п. 10.2 Порядку з урахуванням положень глави 8 цього порядку гарантований покупець протягом перших трьох робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць, та направляє йому два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.
Відповідно до п. 10.3 Порядку після отримання від гарантованого покупця двох примірників акта купівлі-продажу відповідно до пункту 10.2 цієї глави, підписаних з його сторони, продавець повертає протягом перших п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, гарантованому покупцю один примірник акта купівлі-продажу, підписаний зі своєї сторони.
Пунктом 10.4 Порядку встановлено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
Суд першої інстанції, з яким, з огляду на викладені умови Договору та вимоги законодавства, погоджується колегія суддів, правомірно не прийняв посилання відповідача на те, що для 100% оплати вартості відпущеної продавцем за «зеленим» тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця необхідне затвердження регулятором розміру вартості послуги, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, оскільки правовідносини за Договором за своєю правовою природою є правовідносинами купівлі-продажу, вартість поставленої електричної енергії визначається сторонами у відповідних актах купівлі-продажу, саме на підставі яких Регулятор приймає рішення щодо розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, а не навпаки, а тому таке рішення Регулятора не є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, з настанням якої настає обов`язок з оплати, 
При цьому слід врахувати, що жодного документального доказу на підтвердження того, що, сплативши позивачу за електричну енергію, відпущену за певні періоди згідно з укладеним сторонами Договором, у розмірі, що дорівнює вартості, вказаній в відповідному акти купівлі-продажу, відповідач вказаних актів від позивача не отримував, відповідачем до матеріалів справи не долучено.
За таких обставин, враховуючи акти купівлі-продажу електроенергії за умовами Договору за всі спірні періоди, копії яких містяться в матеріалах справи, які підписані представниками сторін і завірені їхніми печатками, а також підписаний представниками сторін і завірений їхніми печатками акт звірки розрахунків відповідача з позивачем станом на кінець дня 31.12.2020, копію якого також долучено до матеріалів справи, безпідставними визнаються і посилання відповідача, з тих лише підстав, що позивач не надав доказів того, що направляв акти купівлі-продажу відповідачу, на неотримання останнім підписаних продавцем актів купівлі-продажу електроенергії.
Щодо посилань відповідача як на підставу відмови в позові на обставини, пов`язані з укладенням відповідачем, як постачальником послуг, та НЕК «Укренерго», як замовником, договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, слід зазначити таке.
З метою забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії Порядком на гарантованого покупця та оператора систем передачі, яким є «НЕК «Укренерго», покладено обов`язок укладення договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Відповідач, як постачальник послуг, та НЕК «Укренерго», як замовник, уклали договір № 0414-09051/52/01 від 26.06.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, за яким відповідач надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором, а замовник сплачує відповідачу вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.
Відповідач вважає, що джерелом надходження грошових коштів для продавців електричної енергії за «зеленим» тарифом також є платежі, пов`язані з оплатою НЕК «Укренерго» послуг відповідача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. 
На думку відповідача, в даному випадку має місце зобов`язання, в якому є кілька боржників (складне зобов`язання). Одночасно, враховуючи характер розподілу обов`язків між боржниками, йдеться про часткові зобов`язання, в яких кожен боржник має виконати зобов`язання в певній частині, а тому позивач має право вимагати виконання боржником лише певної частки зобов`язання. На НЕК «Укренерго» покладено обов`язок забезпечити надходження грошових коштів Гарантованому покупцю для оплати останнім електричної енергії продавцям за «зеленим» тарифом в повному обсязі (розділ 12 Порядку), тоді як відповідач повинен провести розрахунки з цими продавцями, з урахуванням сплачених НЕК «Укренерго» грошових коштів для забезпечення Гарантованому покупцю здійснення вказаної оплати. 
Порядок оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії врегульовано главою 12 Порядку. За її приписами гарантованому покупцю здійснюється оплата його послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за розрахунковий місяць, що визначається як сума платежу, що становить різницю між вартістю електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом, та її вартістю під час продажу на РДН (ринку добу на перед) та ВДР (внутрішньодобовому ринку), витрат гарантованого покупця, пов`язаних із врегулюванням небалансів електричної енергії балансуючої групи виробників за «зеленим» тарифом, та витрат, передбачених кошторисом гарантованого покупця на його діяльність. До 14 числа (включно) розрахункового місяця ОСП (оператор системи передачі) здійснює повну оплату авансового платежу гарантованому покупцю із забезпеченням йому вартості оперативної величини послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за перші 10 днів розрахункового місяця. До 24 числа (включно) розрахункового місяця ОСП здійснює повну оплату авансового платежу гарантованому покупцю із забезпеченням йому вартості оперативної величини послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за перші 20 днів розрахункового місяця. Протягом одного робочого дня з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, ОСП здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100 % оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.
Враховуючи вказані норми, а також умови вищезгаданих договорів, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, відхилив доводи відповідача щодо обставин, пов`язаних з укладенням відповідачем, як постачальником послуг, та НЕК «Укренерго», як замовником, договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, з тих підстав.
Відповідач є учасником як Договору купівлі-продажу з позивачем (як Гарантований покупець), так і договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (як постачальник таких послуг).
Позивач, у свою чергу, не є учасником правовідносин, що виникають в рамках надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом (спірний Договір), та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами.
Ні Договір, ні Порядок не містять умов та правил, які би визначали стан виконання відповідачем, як гарантованим покупцем, обов`язків за Договором в залежності від виконання НЕК «Укренерго» обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Доводи відповідача про те, що зобов`язання за Договором є складним, оскільки у ньому приймає участь кілька боржників, не відповідають ні умовам Договору, ні нормативно-правовим актам, які регулюють відносини у цій сфері, з огляду на що, право ТОВ «АЕУ Енерго» вимагати у відповідача виконання обов`язку зі сплати поставленої електричної енергії не обмежується певною часткою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість майнових вимог позивача до відповідача за укладеним сторонами Договором.
Виходячи з висновків, яких дійшов суд апеляційної інстанції щодо підстав визнання правомірними вимог позивача про стягнення з відповідача боргу за поставлену за Договором електроенергію, участь у судовому процесі Кабінету Міністрів України, Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про залученні яких в якості третіх осіб заявив відповідач, не вплине на вирішення спору сторін по суті, колегія суддів не вважає за доцільне залучення вказаних осіб до участі у справі, відповідні клопотання відповідача задоволенню не підлягають.
Водночас щодо розміру заявлених позивачем до стягнення майнових вимог слід зазначити таке.
Протягом періоду з квітня 2020 року по січень 2021 року за укладеним сторонами Договором позивач як продавець поставляв електроенергію відповідачу як гарантованому покупцю.
Щодо поставленої електроенергії сторонами підписані акти купівлі-продажу: 
від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 1537186,84грн, 
від 31.05.2020 за травень 2020 року на суму 1667413,55грн, 
від 30.06.2020    за червень 2020 року на суму 1879311,78грн, 
від    31.07.2020 за липень 2020 року на суму 2328502,22грн, 
від 31.08.2020 за серпень 2020 року на суму 2463903,92грн, 
від 30.09.2020 за вересень 2020 року на суму 2334304,64грн, 
від 31.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 2102921,21грн, 
від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 1705438,32грн, 
від 31.12.2020 грудень 2020 року на суму 1947317,06грн, 
від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 2129051,56грн.
Звертаючись з позовом до суду, позивач повідомив, що відповідач розрахувався частково, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем на суму 7287073,80грн, з яких:
за квітень 2020 року - 1213345,72грн, за травень 2020 року - 1593572,38грн, 
за червень 2020 року - 1807757,54грн, за липень 2020 року - 2246587,90грн, 
за січень 2021 року - 425810,26грн.
Суд, виходячи із долучених позивачем до матеріалів справи документальних доказів на підтвердження суми поставки відповідачу електроенергії і суми часткової оплати, здійсненої відповідачем, визнав вказані обставини доведеними і достатніми для задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 7287073,80грн, 3% річних у сумі 124015,90грн та інфляційних втрат у сумі 325098,06грн у повному обсязі.
Однак при цьому суд першої інстанції не врахував і правової оцінки не надав доданим відповідачем до відзиву, направленого на адресу суду у встановлені ухвалою суду від 14.04.2021 строки, доказам на підтвердження проведених відповідачем оплат, які в розрахунку суми основного боргу позивачем враховані не були.
Так, матеріали справи містять докази, додані відповідачем до відзиву на позов, оплати останнім електроенергії, відпущеної в квітні 2020 року:
429642,94грн за платіжним дорученням № 115941 від 31.03.2021 (а.с.100 т.1);
143247,14грн за платіжним дорученням № 119221 від 29.04.2021(а.с.99 т.1);
225910,61грн за платіжним дорученням № 120437 від 29.04.2021(а.с.99 т.1);
електроенергії, відпущеної в січні 2021 року:
276776,69грн за платіжним дорученням № 110534 від 26.02.2021 (а.с.105 т.1).
Враховуючи, що позовну заяву позивачем направлено до суду 07.04.2021, суд першої інстанції при вирішенні спору в частині стягнення суми основного боргу мав врахувати платежі, проведені відповідачем до цієї дати на загальну суму 706419,63грн, докази щодо яких наявні в матеріалах справи, а саме:
за електроенергію, відпущену в квітні 2020 року, в сумі 429  642,94грн (платіжне доручення № 115941 від 31.03.2021);
за електроенергію, відпущену в січні 2021 року, в сумі 276 776,69грн (платіжне доручення № 110534 від 26.02.2021).
Вимоги позивача про стягнення з відповідача 706419,63грн (429642,94 + 276776,69) за електроенергію, відпущену в квітні 2020 року та січні 2021 року задоволенню не підлягають, оскільки на дату звернення позивача до суду такої заборгованості не існувало. 
Щодо оплати відповідачем електроенергії, відпущеної в квітні 2020 року, в сумі 143247,14грн за платіжним дорученням № 119221 та в сумі 225910,61грн за платіжним дорученням № 120437 від 29.04.2021, а всього 369157,75грн, докази чого були в розпорядженні суду першої інстанції, слід зазначити таке.
Вказані платежі проведені відповідачем після звернення позивача з цим позовом до суду 07.04.2021 і до ухвалення 08.07.2021 оспорюваного рішення.
Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Враховуючи, що на дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 369157,75грн існувала, а на дату ухвалення судового рішення була погашена, суд першої інстанції мав закрити провадження у справі щодо вимог позову в цій частині у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Отже, обґрунтованими колегією суддів визнаються вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 6211496,42грн. (7287073,80 - 429642,94 - 143247,14 - 225910,61 - 276776,69).
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми основного боргу підлягає зміні.
Щодо поданих апелянтом до апеляційного суду доказів погашення суми основного боргу слід зазначити таке.
До клопотання від 22.11.2021 № б/н про закриття провадження в частині, поданого Північному апеляційному господарському суду 23.11.2021, відповідачем додані докази погашення боргу за електроенергію на загальну суму 6861263,54грн, з яких:
429642,94грн за платіжним дорученням №115941 від 31.03.2021 за квітень 2020 року,
143247,14грн за платіжним дорученням №119221 від 29.04.2021 за квітень 2020 року,
225910,61грн, за платіжним дорученням №120437 від 29.04.2021 за квітень 2020 року,
414545,03грн за платіжним дорученням №177228 від 12.11.2021 за квітень 2020 року,
1593572,38грн за платіжним дорученням №186730 від 12.11.2021 за травень 2020 року,
1807757,54грн за платіжним дорученням №178116 від 12.11.2021 за червень 2020 року,
2246587,90грн за платіжним дорученням №178829 від 12.11.2021 за липень 2020 року.
До клопотання від 10.12.2021 № б/н про закриття провадження в частині, поданого Північному апеляційному господарському суду 10.12.2021, відповідачем додані докази погашення боргу за електроенергію відпущену в січні 2021 року, в сумі 276776,69грн.
З огляду на вказані документальні докази, апелянт просить апеляційний суд закрити провадження у справі №910/5745/21 в частині стягнення з відповідача боргу за поставлену електричну енергію в розмірі 6861263,54грн, та в розмірі 276  776,69грн, оскільки грошові кошти за електроенергію на зазначені суми сплачені і предмет спору щодо вказаних вимог позивача відсутній.
Щодо вказаних клопотань слід зазначити таке.
Обставини щодо сплати відповідачем 429642,94грн за платіжним дорученням №115941 від 31.03.2021 за квітень 2020 року, 143247,14грн за платіжним дорученням №119221 від 29.04.2021 за квітень 2020 року, 225910,61грн, за платіжним дорученням №120437 від 29.04.2021 за квітень 2020 року та 276 776,69грн за платіжним дорученням № 110534 від 26.02.2021 за січень 2021 року апеляційним судом досліджені і їм надано правову оцінку.
Щодо решти сплачених сум, а саме: 414545,03грн за квітень 2020 року, 1593572,38грн за травень 2020 року, 1807757,54грн за червень 2020 року, 2  246 587,90грн за липень 2020 року на загальну суму 6  062  462,85грн слід зазначити таке.
Вказані суми сплачені відповідачем за платіжними дорученнями від 12.11.2021, тобто після ухвалення судом першої інстанції оспореного рішення (08.07.2021) і відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вказане рішення у справі №910/5745/21 (19.10.2021) та до прийняття апеляційним судом постанови 20.12.2021.
Враховуючи, що вказаний борг на дату ухвалення судом першої інстанції оспореного рішення існував, з огляду на норми ст.231 ГПК України, підстави для закриття провадження у справі щодо вказаного боргу відсутні.
Так само, вказані обставини не визначені законом як підстави для закриття апеляційного провадження у справі.
Відповідно до ст.264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:
1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;
2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;
3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Отже, обставин, на які посилається апелянт у своїх клопотаннях від 22.11.2021 та від 10.12.2021 як на підставу закриття провадження у частині, не визначені законом як підстави для закриття а ні провадження у справі, а ні апеляційного провадження.
За таких обставин, клопотання відповідача від 22.11.2021 та від 10.12.1021 про закриття провадження в частині, з якими він звернувся під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, задоволенню не підлягають.
При цьому колегія суддів звертає увагу учасників судового процесу на те, що питання врахування погашення відповідачем боргу в частині, сторони мають вирішувати, відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі під час виконання судового рішення.
Щодо вимог в частині стягнення 1512994,09грн пені, 510095,16грн штрафу слід зазначити таке.
Суд першої інстанції, враховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки до 1грн та 3% річних та інфляційних втрат до 1грн, задовольнив вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафу в розмірі 10% від заявлених до стягнення сум - 151 299,41грн та 51 009,51грн відповідно, врахувавши, що стан виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем зумовлений певними об`єктивними обставинами, що волевиявлення відповідача щодо укладення Договору зумовлено законодавчими приписами, якими встановлено механізм розрахунків, зміна якого за згодою сторін є неможливою, тобто правовідносини щодо проведення розрахунку між сторонами визначаються імперативним впливом держави, з огляду на що зменшення неустойки матиме наслідком дотримання балансу інтересів сторін і унеможливить надмірне обтяження фінансової спроможності відповідача. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що ці обставини свідчать не про відсутність вини відповідача, а вказують на її ступінь як такий, що не пов`язаний з його умислом.
Під час перегляду рішення суду в апеляційному порядку від відповідача до апеляційного суду надійшла заява про зменшення штрафних санкцій, в якій відповідач просить апеляційний суд зменшити розмір штрафних санкцій по справі №910/5745/21 до 1% від заявленої суми штрафних санкцій, що підлягають задоволенню.
Як на підстави для зменшення судом розміру штрафних санкцій відповідач послався на: відсутність вини відповідача у несвоєчасному виконанні грошового зобов`язання з оплати електроенергії за «зеленим тарифом» у інший спосіб, ніж встановлено спеціальними нормами відповідних законів; дотаційний розмір тарифу на придбання державою електроенергії за «зеленим тарифом», який є вищим, ніж продаж вказаної електроенергії кінцевим споживачам; фінансування діяльності відповідача з державного бюджету; часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань в межах коштів, що надходили відповідачеві; спеціальну роль відповідача щодо постачання електричної енергії, в тому числі, населенню України.
Проте вказані обставини враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про зменшення сум пені та штрафу до 10% від заявленого позивачем, у той час як відповідачем не доведено відсутність його вини у виникненні заборгованості перед позивачем за відпущену електричну енергію.
При цьому колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що загальна сума присуджених судом першої інстанції пені і штрафу 202308,92грн (151299,41 + 51009,51) становить 3,07% від суми боргу, на стягнення якої мав право позивач при зверненні до суду з цим позовом, - 6580654,17грн (7287073,80 - 429642,94 - 276776,69), що, на думку колегії суддів, не може вважатись нерозумним чи непропорційним наслідкам правопорушення, допущеного відповідачем, несправедливим щодо відповідача як боржника, невиправдано обтяжливим і навіть непосильним.
Враховуючи викладене, вимоги заяви відповідача про зменшення штрафних санкцій, в якій відповідач просить апеляційний суд зменшити розмір штрафних санкцій по справі №910/5745/21 до 1% від заявленої суми штрафних санкцій, що підлягають задоволенню, визнається колегією суддів безпідставними, заява залишається без задоволення.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу в розмірі 10% від заявлених до стягнення сум - 151299,41грн та 51009,51грн відповідно, залишається без змін.
Позовні вимоги про стягнення 124015,90грн 3% річних, 325098,06грн інфляційних втрат, суд першої інстанції, перевіривши надані позивачем розрахунки, задовольнив у повному обсязі.
При цьому суд не знайшов правових підстав для застосування механізму зменшення, передбаченого ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України, до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, врахувавши, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання, і що ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми, взявши до уваги, що подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). 
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції. Оспорюване рішення в частині стягнення 124015,90грн 3% річних та 325098,06грн інфляційних втрат залишається без змін.
При цьому посилання відповідача як на підставу відмови у задоволенні майнових вимог позивача на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 Кабінету Міністрів України доручено протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості державного підприємства "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, розробити та подати до Верховної Ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років, і що на сайті ВР України є відповідний проект, проте вказана вимога Закону не виконана, законопроект до ВР України не подано, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки порядок реалізації такого механізму розрахунків у встановленому законом порядку в дію не введений.
Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не доведено обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень.
Відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України, згідно з якою якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача у повному обсязі. 
Враховуючи викладене, а також апеляційні вимоги та підстави, які зазначені апелянтом на підтвердження їх обґрунтованості, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача з урахуванням Доповнення до апеляційної скарги від 06.08.2021 № 15/3447 не підлягає задоволенню. Рішення суду першої інстанції змінюється, стягненню з відповідача на користь відповідача підлягає 6211496,42грн боргу, 151299,41грн пені, 51009,51грн штрафу, 124015,90грн 3% річних, 325098,06грн інфляційних втрат, 146389,15грн судового збору. В частині стягнення 706419,63грн основного боргу в позові відмовляється, в частині стягнення 369157,75грн основного боргу провадження у справі закривається.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 у справі № 910/5745/21 змінити.
3. Викласти резолютивну частину у наступній редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕУ Енерго» до Державного підприємства «Гарантований покупець» задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, 01032, код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕУ Енерго» (проспект Космонавтів, 30-А, офіс 703, м. Вінниця, 21021, код 39114300) 6211496,42грн боргу, 151299,41грн пені, 51009,51грн штрафу, 124015,90грн 3% річних, 325098,06грн інфляційних втрат, 146389,15грн судового збору. В частині стягнення 706419,63грн основного боргу відмовити. В частині стягнення 369157,75грн основного боргу провадження закрити».
4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.
5. Матеріали справи №910/5745/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня проголошення.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 17.01.2021

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                Л.Г. Сітайло

                                                                                Є.Ю. Шаптала