Ухвала                                                
 
23 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 758/7664/16
 
провадження № 61-13298св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач -  ОСОБА_4 , 
представник відповідача - адвокат Чучковська Анна Вячеславівна,
треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у                          м. Києві, Третя київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 ,
 
розглянув питання про виправлення описки у справі за заявою ОСОБА_2 у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року, прийнятої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_4 , поданої представником - адвокатом Чучковською Анною Вячеславівною, на постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2005 року ОСОБА_1 , правонаступниками якого                                     є ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Третя київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на нерухоме майно.
 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09 серпня 2019 року                у складі судді Ларіонової Н. М. у задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_11 , ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом                               від 02 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_4 державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С. В.
Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_11 право власності на 1/2 частину за кожною домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: 2-1 коридор площею 5,7 кв. м,                                   2-2 коридор площею 5,7 кв. м, 2-3 житлова кімната площею 11,00 кв. м,                          2-4 житлова кімната площею 19,4 кв. м, 2-5 житлова кімната площею                       9,6 кв. м, 2-6 кухня площею 9,2 кв. м, 2-7 санвузол площею 4,1 кв. м та мансарди, яка складається з: приміщень 3-1 кухня площею 6,7 кв. м,                      3-2 житлова кімната площею 19,6 кв. м, 3-3 житлова кімната площею                           16,3 кв. м, 3-4 ванною кімнати площею 4.1 кв. м, 3-5 прихожа площею                               8.9 кв. м, 3-6 житлова кімната площею 5.2 кв. м, сараю під літерою «Б» з погребом під ним, сараю під літерою «Г» з погребом під ним, вбиральнею під літерою «В», парканом, воротами, хвірткою у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_1 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру                            АДРЕСА_2 , яка складається з наступних приміщень: 1-1 коридор площею 4,1 кв. м, 1-2 кухня площею                    8,1 кв. м, 1-3 житлова кімната площею 16,4 кв. м, 1-4 житлова кімната площею 7,8 кв. м, 1-5 ванна кімната площею 4,3 кв.м.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану адвокатом Чучковською А. В., задоволено.
Постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року скасовано та залишено в силі рішенням Подільського районного суду м. Києва               від 09 серпня 2019 року.
Стягнуто з правонаступніків ОСОБА_1 : ОСОБА_11 та                    ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 7 795 (сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 60 копійок.
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_11 подала до Верховного Суду заяву про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року. Заява мотивована помилковим стягненням з неї на користь ОСОБА_4 витрат за сплату судового збору за подання касаційної скарги, оскільки вона на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у зв`язку          з наявністю у неї статусу інваліда І групи.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Заява ОСОБА_11 про виправлення описки підлягає задоволенню                     з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
 
У постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року під час виготовлення та друкування тексту вказаної постанови допущено описку щодо стягнення судового збору, а саме: 
у мотивувальній частині постанови помилково зазначено: «при поданні касаційної скарги ОСОБА_4 було сплачено 7 795,60 грн судового збору, що підтверджується доданим до скарги платіжними дорученнями, які підлягають стягненню з ОСОБА_11 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , оскільки колегія суддів залишає                   у силі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову правонаступників ОСОБА_1 : ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , відмовлено»,
у резолютивній частині помилково зазначено: «стягнути з правонаступників ОСОБА_1 : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 7 795 (сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 60 копійок».
 
ОСОБА_11 згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 18 березня 2002 року, виданого довічно, має статус інваліда І групи.
 
З огляду на зазначене, посилання заявника на те, що при розподілі судових витрат судом зроблено описку є обґрунтованим.
 
Згідно з підпунктом «б» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону,                        на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат,                   з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне виправити допущену                     у постанові описку.
 
Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_2 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року задовольнити.
 
Виправити описку, допущену в мотивувальній та резолютивній частинах постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року, а саме:
у мотивувальній частині замість «при поданні касаційної скарги ОСОБА_4 було сплачено 7 795,60 грн судового збору, що підтверджується доданим до скарги платіжними дорученнями, які підлягають стягненню з ОСОБА_11 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , оскільки колегія суддів залишає у силі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову правонаступніків ОСОБА_1 : ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , відмовлено» вказати            «при поданні касаційної скарги ОСОБА_4 було сплачено          7 795,60 грн судового збору, що підтверджується доданим до скарги платіжними дорученнями. Ураховуючи, що колегія суддів залишає у силі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову правонаступніків ОСОБА_1 : ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , відмовлено, сплачений ОСОБА_4 судовий збір підлягає стягненню на її користь            з  ОСОБА_3 та Державного бюджету України, оскільки ОСОБА_11 звільнена від сплати судового збору»,
у резолютивній частині постанови замість «стягнути з правонаступніків ОСОБА_1 : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 7 795 (сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 60 копійок» вказати «стягнути                     з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 7 795 (сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 60 копійок, тобто по 3 897 (три тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень 30 копійок».
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець