Номер провадження: 22-ц/813/7384/21 
Номер справи місцевого суду: 495/5210/20
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 48

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2021 року                                                                м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-
ВСТАНОВИВ:
31 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини. Так, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання сина – ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. до повноліття дитини (а.с.1-4).
22 січня 2021 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання їх сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 гривень, але не нижче 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 31.08.2020 року до повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 840 гривень 80 копійок (а.с.30-35).
29 березня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2021 року. Апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням та зазначає, що судом першої інстанції не перевірено тверджень відповідача щодо його неспроможності сплачувати аліменти в розмірі більше ніж мінімальний розмір аліментів, а також, на думку апелянта, не було надано переконливих доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти. Апелянт наполягає на тому, що суд не повинен був виходити лише з розміру доходу платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток і якщо таким платником не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тому, апелянт просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2021 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 гривень до досягнення дитиною повноліття (а.с.38-41).
15 квітня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий суддя Ващенко Л.Г.) відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами ч.1 ст. 369 ЦПК, без повідомлення учасників справи (а.с.57).
20 липня 2021 року рішенням Вищої Ради правосуддя №1612/0/15-21 ОСОБА_5 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2021 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів в складі: головуючого судді – Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, її потреби, а також враховував стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент прийняття рішення, згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», для дітей віком до 6 встановлений в розмірі 1921 грн. (50 % = 960,5 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років – 2 395 грн. (50 % = 1197,5 грн.).
Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції та, відхиляючи доводи апеляційної скарги, вважає необхідним звернути увагу на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовувалось сторонами в ході розгляду справи, 17.11.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 578, серія НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 від спільного шлюбу у сторін народився син – ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 205(а.с.6).
Судом першої інстанції також встановлено, що сторони не проживають разом. Вказане не спростовувалось сторонами в процесі розгляду справи.
У позові ОСОБА_1 наголошувала на тому, що їй доводиться самостійно утримувати себе та дитину, однак на все не вистачає кошів і дана обставина не дозволяє їй в повній мірі забезпечити дитину всім необхідним.
В свою чергу, ОСОБА_3 надав суду клопотання, до якого додав медичні довідки про стан здоров`я. Відповідно до наданих довідок, виданих Білгород-Дністровською центральною районною лікарнею, відповідач у 2013 році потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та отримав тяжкі тілесні ушкодження. ОСОБА_3 встановлено діагноз: закритий комплексний перелом, забив грудино-поясничного відділу(а.с.24-25). Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою в якій вказав, що частково підтримує позовну заяву, просив суд врахувати його стан здоров`я та стягувати аліменти у розмірі 1200 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції враховано факт проходження відповідачем тривалого лікування та згоди ОСОБА_3 сплачувати аліменти.
При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що будь-яких доказів можливості ОСОБА_3 на теперішній час сплачувати аліменти у більшій сумі позивачем надано не було. Оскільки позивач не надала доказів, які б підтверджували достатній рівень доходу відповідача для сплати аліментів в більшому розмірі, апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.
Апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_3 погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн.
Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо підтвердження у відповідача доходів (заробітку), рухомого, нерухомого майна у власності, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_3 , а також недоведеності позивачем можливості відповідача сплачувати заявлений позивачкою розмір аліментів, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений у 2020-2021 роках, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхньої малолітньої дитини у розмірі 1300 гривень, оскільки такий розмір аліментів співвідноситься з мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину відповідного віку. Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги. При цьому, апеляційний суд зауважує, що доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції по суті спору, однак не спростовують їх та загалом не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, з огляду на зазначені в апеляційній скарзі позивачем відомості про витрати на дитину.
В постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у цивільній справі №320/383/19 Верховний Суд зазначив, що положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 –залишити без задоволення.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2021 року – залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду                                А.І. Дришлюк
Р.Д. Громік
М.М. Драгомерецький

24.12.2021 року                                                                 м. Одеса