Справа № 753/10681/20 
Провадження № 22-ц/810/781/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Стахової Н. В.                .
суддів Кострицького В. В., Назарової М. В.,
позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України 
на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 02 серпня 2021 року, ухваленого у складі судді Певної О.С., в залі судових засідань Троїцького районного суду Луганської області 
за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ, позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування позову зазначило, що 08.11.2016 в місті Києві по бульвару Т. Шевченка трапилася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю двох транспортних засобів автомобіля марки "Geely", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля марки "Toyota", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеного ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа ОСОБА_2 звернулася до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до звіту № 5646/11/16 вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки "Toyota", д.н.з. НОМЕР_2 , становить 28590,68 грн.
Розмір витрат на збір документів склав 550,00 грн.
Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини заподіювача шкоди ОСОБА_1 , який не забезпечив цивільно-правову відповідальність, при цьому загальна сума понесених витрат МТСБУ складає 29140,68 грн. 
Враховуючи викладене, позивач МТСБУ просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 29140,68 грн, а також судові витрати в розмірі 2102 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу передано за територіальною підсудністю до Троїцького районного суду Луганської області.
Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 02 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що страхове відшкодування потерпілій особі ОСОБА_2 виплаче МТСБУ 15 травня 2017 року, перебіг позовної давності починає обчислюватись саме з 15 травня 2017 року, однак відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19», установлено карантин з 12.03.2020 року на усій території України, який продовжено до 22.06.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, до 31.07.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 та до 31.08.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 647.
Беручи до уваги, що за постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID -19» 12.03.2020 на всій території України введено карантин, що на підставі чинних постанов уряду неодноразово продовжувався та триває до цього часу, то відповідно до розділу 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду з позовом у межах строків позовної давності, що продовжують свій перебіг на час дії такого карантину, а тому доводи суду про пропущення строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки позивач звернувся до суду 01.07.2020 в період дії карантину.
Крім того, скаржник зазначає, що заявляючи строк позовної давності, відповідач ОСОБА_1 визнає позовні вимоги.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 29140,68 грн,  тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 * 100 = 227000 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, при регресі строк позовної давності обчислюється з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування, у передбаченому законом порядку відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, МТСБУ не є страховиком, однак здійснило виплату, завданої потерпілій особі шкоди, тому набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, отже в даному випадку має місце саме регрес і строк позовної давності обчислюється з моменту виплати відшкодування. 
Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі ОСОБА_2 виплачено МТСБУ 15 травня 2017 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що до суду з цим позовом МТСБУ звернулося 01 липня 2020 року, суд дійшов висновку, що трирічний строк звернення до суду позивачем пропущено, а тому у задоволенні позовних вимог відмовив.
Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду з наступних підстав.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 08 листопада 2016 року в місті Києві по бульвару Шевченка, 30, сталася дорожньо -транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , зазнав механічних пошкоджень.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 .
На момент ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до звіту № 5646/11/16 про оцінку транспортного засобу автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , розмір завданих збитків в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу складає 28590,68 грн.
09 вересня 2017 року ОСОБА_2 подала до МТСБУ відповідну заяву на отримання страхового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем.
15 травня 2017 МТСБУ на підставі наказу № 3989 від 13.05.2017 платіжним дорученням перерахувало на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 28590,68 грн, крім того, позивачем понесені витрати на аварійного комісара у розмірі 550 грн, які на підставі акту виконаних робіт відповідно до листа № 3/1-05/37312 від 20.11.2016 платіжним дорученням № СФ-0000369 09.12.2016 перераховано ТОВ «Сател Груп».
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з пунктом 38.2.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, Законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.
До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції помилково вважав, що такий строк сплив, з наступних підстав.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після дня відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Разом з тим, відповідно до розділу 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
       Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID - 19» з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України встановлений карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 № 255 внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, та установлено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV- 2 (назва в редакції Постанов КМ № 215 від 16.03.2020, № 255 від 02.04.2020) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» встановлено на всій території України з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року.
Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП ОСОБА_2 виплачено МТСБУ 15.05.2017 року, а з позовом позивач звернувся 01.07.2020, тобто в період дії карантину, тому цей строк позивачем не пропущено.
Отже, внаслідок компенсації МТСБУ шкоди потерпілій стороні у ДТП - ОСОБА_2 , позивач набув право вимоги в порядку регресу, колегія суддів вважає позовні вимоги про стягнення майнової шкоди у розмірі 28590,68 грн обґрунтованими та доведеними.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, витрати понесені на аварійного комісара в сумі 550 грн було сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення № СФ-0000369 ТОВ «Сател Груп» 09 грудня 2016 року, а з вказаними позовними вимогами МТСБУ звернулося до суду лише 01 липня 2020 року, тобто поза межами строку позовної давності, в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази дають підстави для скасування оскарженого рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог на підставі п.4 ч.1. ст. 376 ЦПК України.
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача ОСОБА_1 на користь МТСБУ підлягає стягненню судовий збір у сумі 5155,81 грн (2062,32 грн - за подання позову, 3093,50 - за подання апеляційної скарги).
Керуючись ст.ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково. 
Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 02 серпня 2021 року скасувати.
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОПКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ 21647131, 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8) майнову шкоду в розмірі 28590 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 68 коп., судовий збір у розмірі 5155 (п`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн 82 коп.
У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення витрат на аварійного комісара в розмірі 550 грн відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Дата складення повного тексту постанови - 09 грудня 2021 року.

Судді: