ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Херсон

справа № 766/4795/21
провадження № 22-ц/819/2189/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Автонагова Ю.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 21 вересня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1  на дії та рішення старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малової Юлії Володимирівни, боржник: ОСОБА_2 ,
встановив:

У березні 2021 року  ОСОБА_1  звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Малової Юлії Володимирівни, боржник: ОСОБА_2 .
В обґрунтування скарги послалася на те, що на виконанні в Суворовському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист, виданий 29.01.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/5289/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.
З розрахунку заборгованості із сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Бойченко С. за період з березня 2018 року по травень 2020 року їй стало відомо, що державним виконавцем зарахована в рахунок сплати аліментів ОСОБА_2 сума грошових коштів у розмірі 6 000 грн, які були перераховані ОСОБА_5 на її користь в якості подарунків дітям в період з 29 березня 2018 року по 27.09.2018 року за заявою боржника ОСОБА_2 від 30.07.2019 року.
Посилаючись на те, що в результаті неправомірних дій державного виконавця розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на лютий 2019 року зменшився на 6 000 грн, а у задоволенні поданих нею до органів державної виконавчої служби скарг їй було відмовлено, заявник просила суд скасувати виконаний державним виконавцем Бойченко С.І. розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з березня 2018 року по травень 2020 року на утримання дітей, зобов`язати старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малову Ю.В. виконати розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дітей з урахуванням його заборгованості зі сплати аліментів станом на лютий 2019 року в сумі 24 693,55 грн.
Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким її скаргу задовольнити, зазначаючи, що ухвалу постановлено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду про те, що перераховані ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 6 000 грн є аліментами на утримання дітей, не відповідають обставинам справи, зокрема, щодо неотримання нею аліментів у період з 30 березня 2018 року по 01 січня 2019 року, і зроблені за відсутності належних доказів перерахування боржником чи від його імені відповідних коштів як аліментів на утримання дітей, а також без врахування тієї обставини, що грошові кошти від ОСОБА_5 були перераховані до прийняття судом рішення про стягнення аліментів.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малова Ю.В.  викладені в ній доводи не визнала, висновки суду вважає такими, що відповідають закону та обставинам справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судове рішення мотивовано тим, що розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь стягувача ОСОБА_1 здійснено державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, тому підстави для задоволення скарги відсутні.
В процесі розгляду справи суд встановив, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2018 року, яке набрало законної сили 10.01.2019 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 гривень на кожну дитину, починаючи з 30.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.
На виконання рішення суду 29.01.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області видано виконавчий лист №766/5289/18.
04.02.2019 року постановою державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Бойченко С.І. відкрито виконавче провадження.
Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №766/5289/18 від 29.01.2019року, складеним старшим державним виконавцем Бойченко С.І., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження по лютий 2019 року становить 24 693,55 грн.
30.07.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні із заявою про долучення до матеріалів виконавчого провадження копій квитанцій про сплату аліментів, які сплачувала його мати, у зв`язку з наявністю у неї карти АТ КБ «Приватбанку», за його дорученням.
Згідно із наданими боржником квитанціями ОСОБА_5 (матір`ю боржника) було перераховано на картку стягувача ОСОБА_1 , як він стверджує, в рахунок виплати аліментів на утримання дітей 6 000 грн (29.03.2018 року – 1 000 грн, 28.04.2018 року – 1 000 грн., 12.06.2018 року – 1 000 грн, 30.06.2018 року – 1 000 грн, 30.07.2018 року – 1 000 грн та 28.09.2018 року – 1 000 грн).
На підставі поданої боржником заяви та долучених до неї квитанцій зазначені кошти були зараховані державним виконавцем в якості сплати аліментів та ОСОБА_1 видано розрахунок заборгованості з урахуванням сплачених ОСОБА_2 аліментів у розмірі 6 000 грн, у зв`язку з чим борг станом на лютий 2019 року по сплаті аліментів склав 18 693,55 грн.
З листа Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 57491 від 24.07.2020 року, направленого на адресу ОСОБА_1 , слідує, що відповідно до заяви ОСОБА_2 від 03.07.2019 року оплати, які були здійснені ОСОБА_6 в період з 29.03.2018 року по 27.09.2018 року, є аліментами, сплаченими за його дорученням.
Стягувач ОСОБА_1 , не заперечуючи факт отримання грошових коштів у наведеній вище сумі, вважає їх подарунком, зробленим бабусею внукам, які не підлягають зарахуванню як такі, що сплачені боржником.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (стаття 18 Закону).
Згідно із частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Пунктом 4 розділу XVI (особливості виконання рішень про стягнення аліментів) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:  звіту про здійснені відрахування та виплати;  квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником ; заяв та (або) розписок стягувача;  інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;  інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
За приписами частини третьої статті 12, частини першої статті 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Згідно із частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи, що факт сплати аліментів у період з 29.03.2018 року по 28.09.2018 року за його дорученням ОСОБА_5 боржник ОСОБА_2 підтвердив платіжними документами-квитанціями, в той час як стягувач ОСОБА_5 свої доводи щодо отримання від ОСОБА_5 подарунків для дітей належними та достатніми доказами не підтвердила, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснивши розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням сплачених на користь стягувача грошових коштів в сумі 6 000грн, державний виконавець діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих йому повноважень, тому право заявника у спірних правовідносинах порушено не було та відновленню у обраний нею спосіб не підлягає.
Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих учасниками судового процесу доказів та нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних та достатніх доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.
Зокрема, посилання скаржника на те, що перед поповненням ОСОБА_5 її банківської картки, вони попередньо обговорювали, що призначенням грошових коштів є подарунок дітям від бабусі, є одностороннім твердженням зацікавленої особи та не підтверджено самою ОСОБА_5 , яка передала квитанції про здійснені перекази ОСОБА_2 , що спростовує пояснення заявника з цього приводу.
Не має правового значення і та обставина, що перекази грошових коштів здійснювалися ще до ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки цей період охоплює час, з якого присуджені аліменти.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд
постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 вересня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                             Л.В. Пузанова

Судді:                                                                І.В. Склярська

                         Т.Г. Чорна 

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова