ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5921/21                                  Суддя першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Степанюка А.Г.,
суддів                              - Бужак Н.П., Губської Л.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:
- визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018, застосувавши для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяці) - січень 2008 року, та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляції) є обов`язковим для всіх роботодавців, а базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін є місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, яким для періоду з 2015 року по березень 2018 року є січень 2008 року.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що підстави для нарахування індексації грошового забезпечення Позивачу із встановленням базового місяця січня 2008 року відсутні, оскільки Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, застосовується з січня 2016 року, а тому приписи, вказані в ньому, повинні бути застосовані з моменту початку його дії. Зазначає, що грошове забезпечення було суттєво підвищене з 01.12.2015, а відтак застосування базового місяця – січня 2008 року є безпідставним. Також Відповідачем зауважено, що нарахування індексації грошового забезпечення є дискреційними повноваженнями в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується судовою практикою.
Після усунення визначених в ухвалі від 11.11.2021 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, згідно витягу з наказу від 26.02.2021 № 44 капітана ОСОБА_1 , (старшого інженера відділення зберігання некерованих авіаційних ракет), виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено до Черкаського ОМТЦК та СП Черкаської області (а.с. 9).
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі №580/2103/21, яке набрало законної сили 02.07.2021, визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 та зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018.
На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі №580/2103/21 Позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із встановленням базового місяця для перерахунку індексації січень 2016 року (а.с. 19).
Крім того, матеріали справи свідчать, що Позивач 19.07.2021 звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, використовуючи для розрахунку базовий місяць січень 2008 року (а.с. 21).
Листом від 11.08.2021 №350/143/490 Відповідач повідомив, що для обчислення розміру індексації грошового забезпечення взято базовий місяць січень 2016 року у зв`язку з тим, що грошове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України підвищено з 01.12.2015 (а.с. 20).
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 1-2, 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 2, 4, 5, 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон), а також ряду положень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 Порядку проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, адже Відповідач, починаючи 01.01.2016, повинен застосовувати січень 2008 року як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення, оскільки підвищення розміру грошового забезпечення мало місце у березні 2018 року.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».
Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 2 Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Приписи ч. 6 ст. 2 Закону визначають, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
За правилами ч. 1 ст. 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 21.07.2016 - 103 відсотка).
При цьому відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком №1078.
Приписи п. 1-1 Порядку №1078 визначають, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 21.07.2016 - 103 відсотка).
Згідно абз. 5 п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі грошове забезпечення військовослужбовців.
При цьому підпунктом 2 пункту 6 Порядку №1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню - підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Із змісту наведеного вбачається, що пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.
За правилами абз. 2 п. 2 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Тобто, як зазначив Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 у справі № 825/565/17, наявні підстави вважати, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова № 1294), якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 остання набрала чинності з 01.01.2008. Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Ця Постанова №1294 діяла до дня набрання чинності 01.03.2018 постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
У свою чергу, з аналізу змісту Постанови №1294 вбачається, що у період її дії з 01.01.2008 до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінювались.
Відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Таким чином, проведення в/ч НОМЕР_1 виплати індексації грошового забезпечення Позивачу за цей період виходячи з базового місяця січень 2016 року відбувалося поза межами правового поля, оскільки, як було встановлено вище, базовим місяцем для обчислення виплати індексації у цей період був січень 2008 року, а не січень 2016 року.
Щодо доводів Апелянта стосовно того, що визначення базового місяця належить до виключної компетенції військової частини і суд не має повноважень визначати складові елементи нарахування індексації, то апеляційний суд зазначає таке. 
Так, згідно висновку Верховного Суду, викладеним у постанові 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону, покладається на Відповідача.
Водночас, судова колегія звертає увагу, що у цій же справі Верховний Суд підкреслив, що у даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві. Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені (пункти 37-38 постанови).
Разом з тим, на відміну від обставин справи №240/11882/19, в якій не було здійснено нарахування та виплату індексації, у справі №580/5921/21 спірним є саме питання правильності визначення Відповідачем базового місяця її обчислення, оскільки, як було встановлено раніше, індексація за спірний період була виплачена Позивачу на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. 
За таких обставин у площині спірних правовідносин Апелянт помилково вважає свої повноваження щодо нарахування та виплати індексації дискреційними, адже перевірка правильності її нарахування є предметом судового розгляду, за наслідками якого суд з урахуванням положень п. п. 3, 10 ч. 1 ст. 245 КАС України вправі прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити конкретні дії, встановивши при цьому відсутність можливої альтернативної поведінки державного органу.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -    

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак

                                                                                                    Л.В. Губська

Повний текст постанови складено 02 лютого 2022 року.