Ухвала        
21 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 752/2441/21
провадження № 61-20104ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергій Сергійович, акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна,
ВСТАНОВИВ:
08 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду міста Києва 
від 22 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 24 листопада 2021 року, яка підписана нею особисто та її представником - адвокатомГарницьким П. П.
Безпосередньо в касаційній скарзі заявником викладене клопотання про звільнення від сплати судового збору із посиланням на скрутний майновий стан. 
До клопотання додані відомості з Державного реєстру фізичних 
осіб-платників податків про те, що у 01 кварталі 2020 року ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 145 грн (дарунок), за період з 02 кварталу 2020 року по 04 квартал 2020 рокуінформація про доходи відсутня. Згідно копії довідки Національної академії державного управління при Президентові України № 153 від 12 січня 2021 року заробіток  ОСОБА_1 з січня по грудень 2020 року відсутній. ОСОБА_1 надана відпустка без збереження заробітної плати, як матері дитини, що потребує домашнього догляду.
Позов було подано до суду у січні 2021 року.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову) ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином позовні вимоги складались із однієї вимоги майнового характеру (витребування квартири) та однієї вимоги немайнового характеру (визнання договору недійсним).
Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого продавець передав у власність покупців квартиру АДРЕСА_1 , а покупці прийняли у власність об`єкт нерухомого майна в рівних частинах кожен та зобов`язались сплатити 2 598 674,80 грн.
Інших відомостей про вартість спірного майна (квартири) оскаржувані судові рішення не містять та в касаційній скарзі такі відомості не зазначені.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.
З урахуванням наведених обставин та виходячи із того, що позов було пред`явлено до суду у 2021 році за судовий збір за подання касаційної скарги ОСОБА_1 становить 24 516 грн (із розрахунку (908 грн + 11 350 грн) х 200%), де 908 грн це 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а 11 350 грн це 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року.
Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати у тому числі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. 
Суд першої інстанції ухвалою від 16 лютого 2021 року та апеляційний суд ухвалою від 13 жовтня 2021 року звільнили  ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги.
Враховуючи надані ОСОБА_1 документи щодо майнового стану, який з часу розгляду справи судами попередніх інстанцій не покращився, а також те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та має переслідувати законну мету, наявні підстави для звільнення  ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.
Втім, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга містить посилання на окремі постанови Верховного Суду та Верховного Суду України, однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником чітко не визначено передбачених статтею 389 цього Кодексу підстав касаційного оскарження.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі.
Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до числа учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених 
статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.
Звільнити  ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у цивільній справі № 752/2441/21.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у цивільній справі № 752/2441/21 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             В. В. Шипович