Справа № 464/5135/20                                Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М. 
Провадження № 22-ц/811/4226/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія: 41

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       31 березня 2022 року                                                                м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Руккаса Дмитра Марковича на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26 жовтня 2021 року (повний текст судового рішення виготовлено 01 листопада 2021 року), у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернувся в суд із позовом до відповідача  ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 00/3502324-СК від 12 травня 2017 року в розмірі 130 404 грн 26 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 63 650 грн 46 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 65 653 грн 80 коп., штраф в розмірі 1 100,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідно до умов договору кредитування відповідача здійснювалося на наступних умовах : максимальна сума кредитного ліміту - 100 000 грн, строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, проценти за користування кредитом : 48,0 % - з 12 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року, 39,6 % - з 26 грудня 2017 року по 31 січня 2019 року, 43,2 % - з 01 лютого2019 року; штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн., за кожен факт прострочення платежу.
Кошти за кредитним договором відповідачем було отримано у передбачений кредитним договором спосіб, що підтверджується відповідною випискою, отже позивач, як кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором №00/3502324-СК від 12 травня 2017 року, яка утворилась станом на 14 січня 2020 року в розмірі 130 404 грн 26 коп., з яких : заборгованість по тілу кредиту в розмірі 63 650 грн 46 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 65 653 грн 80 коп., штраф в розмірі 1 100,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 2 102,00 грн судового збору.
Не погоджуючись з даним рішенням, представника відповідача - адвокат Руккас Д.М. оскаржив таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки суд дійшов помилкового висновку, що позивач довів наявність заборгованості відповідача, подавши розрахунок заборгованості. Так, на думку апелянта, наданий розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним документом стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення однієї із сторін. Звертає увагу й на те, що відповідач заперечував факт використання кредитних коштів, а також те, що погашав заборгованість за кредитним договором, відомості, що зазначені в розрахунку заборгованості є недостовірними.
Крім того, на думку апелянта, не застосування судом строку позовної давності як підстави для відмови у задоволенні позову, є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості по кредитному договору з 19 червня 2017 року по 27 грудня 2017 року.
Зазначає, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21 вересня 2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Тому, у разі відмови у задоволенні позову суд має право скасувати вищевказаний захід забезпечення позову. 
Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Скасувати арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 . 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Дана справа відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У відповідності до приписів частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 12 травня 2017 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК» (правонаступником всіх прав і обов`язків якого у даних правовідносинах є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір № 00/3502324-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної катки (із встановленням кредитного ліміту), згідно якої останній отримав кредит у розмірі 62 500,00 грн, із строком користування до 11 травня 2020 року.
Відповідно до Умов надання та обслуговування кредитної лінії предметом кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах відновлювальної кредитної лінії: сума кредитного ліміту - 100 000 грн.; строк користування 365 днів з автоматичною пролонгацією, проценти за користування кредитом - 48 % з 12 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року, 39,6 % з 26 грудня 2017 року по 31 січня 2019 року, 43,2 % з 01 лютого 2019 року, штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу (т. 1 а.с. 8- 9).
Аналіз змісту Витягу з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, додатку 1 до Протоколу Тарифного комітету № 37-5 від 06 липня 2017 року, свідчить про те, що такі не містять підпису відповідача ОСОБА_1 ( т. 1 а.с. 11- 17, 18 -23). 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин».
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору «ТАСКОМБАНК» (правонаступником всіх прав і обов`язків якого у даних правовідносинах є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. 
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив.
Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не враховано, що позивачем не надано підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність підпису позичальника у Витязі з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, додатку 1 до Протоколу Тарифного комітету № 37-5 від 06 липня 2017 року, свідчить про те, що останній не був ознайомлений з такими, відтак у суду були відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, ПАТ «ТАСКОМБАНК» (правонаступником всіх прав і обов`язків якого у даних правовідносинах є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») дотримався вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, та прийшов до передчасного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за договором № 00/3502324-СК від 12 травня 2017 року станом на 14 січня 2020 року, яка складається із: заборгованості за відсотками в розмірі 65 653 грн 80 коп., штрафу в розмірі 1 100,00 грн.
Не містить погодження умов щодо розміру відсотків та штрафу, підписана відповідачем заява-договір № 00/3502324-СК та Додаток № 1 до цієї заяви, а також заява на відкриття поточного рахунку.
За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки
Згідно із положеннями частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Як зазначено в частини третій та четвертій статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
З матеріалів справи убачається, що позивач ПАТ «ТАСКОМБАНК» у вересні 2020 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач з 19 червня 2017 року по 27 грудня 2017 року сплачував заборгованість по кредитному договору, чим фактично визнав заборгованість. Остання оплата за кредитним договором відповідачем була здійснена 27 грудня 2017 року, відтак позов пред`явлено до суду в межах трирічного строку давності, а тому відповідно до статті 257 ЦК України строк позовної давності не є пропущеним. 
Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності.
Пунктами першим та другим частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту слід залишити без змін.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Враховуючи те, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та штрафом, не відповідають обставинам справи, а також те, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, у цій частині апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у їх задоволенні. 
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідачем ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 3153, 00 грн.
Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 058 грн 14 коп.
Щодо скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини шостої статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Оскільки судом апеляційної інстанції не прийнято нове рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвало суду 21 вересня 2020 року, відсутні.
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 31 березня 2022 року.
Керуючись статтями 158, 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Руккаса Дмитра Марковича - задовольнити частково.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за договором № 00/3502324-СК від 12 травня 2017 року станом на 14 січня 2020 року, яка складається із: заборгованості за відсотками в розмірі 65 653 грн 80 коп., штраф в розмірі 1 100 грн скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 058 грн 14 коп.
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Руккаса Дмитра Марковича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21 вересня 2020 року - відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 31 березня 2022 року.

Головуючий                                                                С.М. Копняк

Судді:                                                                         С.М. Бойко

                                                                               А.В. Ніткевич