ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/5569/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
                    розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 р. (суддя Ковальчук Т.А.) в адміністративній справі №160/5569/21 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області сержанта поліції Можаровської Марії Василівни, поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області капрала поліції Приходько Ліни Юріївни, третя особа на стороні відповідачів Департамент патрульної поліції, про скасування постанов та визнання дій працівників поліції протиправними, -
                                      В С Т А Н О В И В:
           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ДП 18 №788093 від 05.04.2021 та постанову серії ДПО 18 № 768422 від 05.04.2021, якими його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6, ч. 7 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн. та 510 грн., визнати незаконними та неправомірними дії сержанта поліції ОСОБА_2 під час виконання нею службових обов`язків, що полягали у складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 134511 від 05.04.2021, поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області капрала поліції Приходько Л.Ю. під час виконання нею службових обов`язків, що полягали у складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 109071 від 05.04.2021.
          Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 р. у задоволенні позову відмовлено.
          В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне та необґрунтоване, та ухвалити нове судове рішення, задовольнивши його позовні вимоги.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги      ОСОБА_1 вказує на формальний зміст оскарженого рішення суду першої інстанції, яке постановлено без дослідження і без перевірки його, як позивача, доводів. Також, на думку скаржника, суд не досліджував матеріали справи, внаслідок чого прийшов до хибного висновку  з приводу обставин, які мали місце 05.04.2021. Поза увагою суду першої інстанції залишились обставини, встановлені постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2021 у справі №175/1609/21. Цією постановою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також встановлено, що дії працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були незаконними. Скаржник звертає увагу, що спірні постанови взагалі не читаються; вони прийняті за відсутності доказів скоєння адміністративних порушень, без складання протоколів. Натомість, протоколи серії ААБ № 134511 та серії ААБ № 109071 складені за відсутності обставини події правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протилежному випадку поліцейські були зобов`язані відсторонити позивача від керування автомобілем, а не дозволяти йому їхати далі у стані алкогольного сп`яніння. 
          Письмовий відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.
          У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.
          Відповідачі та третя особа, повідомлені про день, місце і час розгляду справи в порядку статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили. 
Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом першої інстанції встановлено, що що    05.04.2021 року, об 01 год. 39 хв. в м. Дніпро на вул. Донецьке шосе, поліцейський взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області капрал поліції Приходько Ліна Юріївна склала протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а. с. 43). 05.04.2021 року, об 04 год. 20 хв. в смт. Слобожанське по вул. Кримська, поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Можаровською Марією Василівною було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 134511 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а. с. 44). Постановою серії ДПО 18 № 768421 від 05.04.2021 року, позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. (а. с. 9). Постановою серії ДП 18 № 788093 від 05.04.2021 року, позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП (Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами) та застосовано адміністративне стягнення у і штрафу у розмірі 850 грн. (а. с. 8).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з відеозапису вбачається, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним не користуючись ременями безпеки та з неосвітленим номерним знаком. Тому в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП. Дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, у зв`язку із чим вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне:
І. Суд першої інстанції проігнорував вимоги щодо форми та змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, які визначені статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). 
          Так, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
          Колегія суддів звертає увагу, що якість наявних в матеріалах справи примірника постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 788093 та ксерокопії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 768422 від 05.04.2021 не дозволяє встановити їх зміст (а.с.8,9). Суд першої інстанції не вжив заходів, які передбачені статтею 80 Кодексу адміністративного судочинства України, не витребував копії зазначених постанов належної якості. Висновки суду першої інстанції про правомірність  спірних постанов без можливості їх дослідження є такими, що не відповідають обставинам справи, тому оскаржене рішення в цій частині не відповідає критеріям обґрунтованості, встановленим статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
          З метою всебічного та повного встановлення обставин у справі ухвалою суду апеляційної інстанції від 01 лютого 2022 р. зобов`язано Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надати суду належної якості копії, засвідчених вірності оригіналу, постанов, які є предметом оскарження у справі, або їх оригінали. Зазначена ухвала суду виконана, копії спірних постанов надійшли до суду та досліджені колегією судді під час розгляду апеляційної скарги.
          Скаржник наполягає на відсутності доказів скоєння ним адміністративних правопорушень, внаслідок чого спірні постанови є протиправними.
Суд першої інстанції, у свою чергу,   виходив з того, що «з відеозапису вбачається, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним не користуючись ременями безпеки та з неосвітленим номерним знаком. Тому в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП».  
           При вирішенні питання наявності чи відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності, колегія суддів керується приписами Кодексу адміністративного судочинства України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.
          Так, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
          Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами    перша,    друга,    третя,    п`ята,    шоста,    восьма,    десята    і    одинадцята    статті121Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Як свідчить зміст спірної постанови серії ДП18 №788093,     позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6    ст. 121 КУпАП    та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. за  керування 05.04.2021 о 03:55:00 в смт. Слобожанське, вулиця Кримська «ТЗ з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим». 
Згідно спірної постанови серії ДПО18 № 768422, ОСОБА_1 також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП за те, що, «керуючи транспортним засобом ЗАЗ – VIDA, номерний знак НОМЕР_1 05.04.2021 01:15:00 в м. Дніпро, шосе Донецьке «Поруш.правил користування ремнями безпеки».
В якості доказів на підтвердження вказаних у спірних постановах обставин відповідачами надано до суду першої інстанції відеозапис подій. 
Вирішуючи питання про відповідність зазначеного відеозапису процесуальним вимогам щодо належності та допустимості, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від від 24 січня 2019 р. у справі № 428/2769/17. Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.
Колегія суддів дослідила зміст спірних постанові встановила, що остання не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис, незважаючи на те, що частиною третьою    статті 283 КУпАП    прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Зважаючи на дію в адміністративному судочинстві принципу презумпції винуватості, який         покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України), колегія суддів дійшла висновку про протиправність спірних постанов, оскільки відповідачем доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративних проступків, за яке передбачена відповідальність згідно частини 6 та частини 7 статті 121 КУпАП, суду не надано. 
          ІІ. Щодо позовної вимоги про визнання незаконними та неправомірними дій сержанта поліції ОСОБА_2 під час виконання нею службових обов`язків, що полягали у складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 134511 від 05.04.2021, поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області капрала поліції Приходько Л.Ю. під час виконання нею службових обов`язків, що полягали у складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 109071 від 05.04.2021.
          Колегія суддів зазначає, що позивачем фактично оскаржуються протоколи про адміністративне правопорушення, які не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України. Протокол про адміністративне правопорушення є відповідним чином оформленим уповноваженою особою процесуальним документом про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого    КУпАП. Протокол є частиною доказової бази, дослідження якої здійснюється під час прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому, право уповноважених осіб органів Національної поліції на складання протоколу про адміністративне правопорушення прямо передбачено пунктом першим частини першої статті 255 КУпАП.
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зазначеній частині.
          За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку  про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженого рішення суду першої інстанції в частині відмові у задоволенні позову про скасування спірних постанов та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
          В іншій частині оскаржене рішення суду першої інстанції залишається колегією суддів без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
          Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          Зважаючи на часткове задоволення позову, відшкодуванню підлягає сума сплаченого позивачем судового збору  у розмірі 454 грн. 
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 р. в адміністративній справі №160/5569/21 – скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позову про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 788093 та серії ДПО 18 № 768422 і ухвалити в цій частині нове рішення.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 788093. 
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 № 768422.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3 м. Київ, 03048) судові витрати зі сплати судового збору на суму 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
В іншій частині рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 р. в адміністративній справі №160/5569/21 – залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 09 лютого 2022 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий