КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/10348/20                                                   Головуючий 1 інстанція - Борець Є.О.
Провадження № 22-ц/824/10206/2021                           Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.

П О С Т А Н О В А
іменем   України
 
08 грудня 2021 року                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді:                Суханової Є.М.,
суддів:                                    Сушко Л.П., Олійника В.І.
за уастю секретаря:                Карпенка В.Р.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщнні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Райх Лариси Михайлівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору  Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
 В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору  Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період часу з 30 листопада 2001 року до 22 березня 2013 року сторони перебували у шлюбі, під час якого у них народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 10 червня 2013 року з відповідача на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 3 квітня 2013 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2019 року розмір аліментів на утримання дітей, призначений заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року, був змінений: з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 липня 2018 року до досягнення старшою дитиною повноліття. 5 березня 2020 року відповідач сплатив грошові кошти в розмірі 109200 гривень в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей. Крім того, абз.2 ч.3 ст.181 СК України передбачає безумовну зміну способу стягнення аліментів за вимогою одержувача аліментів. Тому,  ОСОБА_1 , просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2019 року, та стягнути з ОСОБА_2  на користь позивача аліменти на утримання сина  ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
           Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору  Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено.
           Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою. Вважає рішення суду незаконним, неправомірним, необґрунтованим, таким, що постановлено без повного та всебічного дослідження обставин справи. Неправильне і неповне дослідження доказів та їх оцінка призвела до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого спір був вирішений незаконно.  
            Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
    У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
           Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
           Судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 30 листопада 2001 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії  НОМЕР_1 від 30 листопада 2001 року(а.с.6). ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - син ОСОБА_4 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії  НОМЕР_2 від 11 січня 2007 року (а.с.8). 22 березня 2013 року сторони розірвали шлюб. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 22 березня 2013 року (а.с.7). Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року (а.с.9-10) з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дочки  ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 3 квітня 2013 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2019 року (а.с.11-17) розмір аліментів на утримання дітей, призначений заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року, був змінений: з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 липня 2018 року до досягнення старшою дитиною повноліття. 04 червня ОСОБА_3 досягнула повноліття, тому стягнення аліментів на її утримання припинилось. 
       З копії квитанції, що міститься в матеріалах справи (а.с.24), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 сплатив грошові кошти в розмірі 109200 гривень в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей.
        Суд дійшов висновку, що сплата заборгованості по аліментах на утримання дітей не  свідчить про поліпшення матеріального стану відповідача. Крім того позивач не подала жодного іншого доказу на підтвердження зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення матеріального стану відповідача.
         З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.
         Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
         Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
         У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
        Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
          Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що позивач має право вимагати зміни способу присудження аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав.
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі доказів, поданих стороною, що були належним чином оцінені, обгрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено поліпшення матеріального стану платника аліментів.
          Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянтаз висновком суду щодо їх оцінки.
          Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов'язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.
  Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
  Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
  Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,
                                                        
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в особі представника  адвоката Райх Лариси Михайлівни залишити без задоволення.
        Рішення  Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року залишити без змін.
        Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 20 грудня 2021 року. 

             Головуючий:                                         Є.М. Суханова
 
                    Судді:                                                   Л.П. Сушко
                                                                                 В.І.Олійник