ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

06 грудня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/2763/21
Головуючий у першій інстанції – Павлов В. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1117/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Куранкова Ольга Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Павлова В.Г. від 27 травня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Куранкова Ольга Миколаївна,

                            В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати недійсним договір дарування об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.05.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що зазначений договір дарування від 28.05.2020 року було укладено з метою уникнення виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 997 577 грн. безпідставно набутих грошових коштів, і за яким державним виконавцем 09.12.2020 року відкрито виконавче провадження.  

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.05.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Визнано недійсним договір дарування об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.05.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 454 грн. з кожного в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 27.05.2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог засланого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 27.05.2021 року є незаконним і необґрунтованим, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що станом на дату укладення оспорюваного позивачем договору дарування від 28.05.2020 року рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не існувало. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не прийняв до уваги ті обставини, що оформлення на ОСОБА_2 об`єктів нерухомості по АДРЕСА_1 відбулось 03.03.2020 року, тобто, після отримання ОСОБА_2 вимоги ОСОБА_1 від 21.02.2020 року про повернення коштів. Доводи апеляційної скарги зауважують, що намір укласти спірний договір дарування майна на користь свого онука ОСОБА_3 апелянт почала реалізовувати ще до звернення ОСОБА_1 із позовом про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, та отримання від нього листа від 21.02.2020 року, що виключає недобросовісність дій ОСОБА_2 , зловживання своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, та спростовує наявність у апелянта мети попередження нівелювання негативних наслідків судового рішення про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Доводи апеляційної скарги вказують, що укладення спірного договору дарування було обумовлено незадовільним станом здоров`я ОСОБА_2 , що ускладнювало здійснення нею в повному обсязі прав та обов`язків власника майна. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про відсутність будь-яких законодавчо встановлених заборон щодо здійснення правочинів із належним їй нерухомим майном. Доводи апеляційної скарги стверджують, що рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 станом на час укладення спірного договору дарування виконувалось, з ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу вже було утримано певні кошти, і після укладення договору дарування від 28.05.2020 року ОСОБА_2 не стала неплатоспроможною. Доводи апеляційної скарги вказують, що з 28.05.2020 року апелянт перестала володіти та користуватися спірним майном, обдарований ОСОБА_3 реалізував своє право власності щодо отриманого дарунку повністю, зареєструвавши його та 01.06.2020 року уклав від свого імені договори оренди приміщень, а 15.01.2021 року - договір оренди земельної ділянки №4676, та сплачував податки. Апелянт стверджує, що як її внутрішня воля, так і воля її онука ОСОБА_3 повністю відповідала її зовнішньому прояву. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_2 діяла добросовісно, не порушуючи жодної із загальних засад цивільного законодавства, не вчиняла дій із наміром завдати шкоду ОСОБА_1 , не зловживала правом в інших формах. Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження фіктивності спірного договору дарування, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і посилання на дані докази та їх аналіз у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 27.05.2021 року відсутні. Доводи апеляційної скарги стверджують про те, що для визнання правочину фіктивним, суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину, але вказаних обставин по справі не встановлено.                          

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 27.05.2021 року. 

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_4 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 27.05.2021 року. 

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 та її представник - адвокат Масловська В.Б. підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги. 

В    судовому    засіданні   апеляційного   суду   представник   позивача ОСОБА_1 - адвокат Мошко М.М. просила залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 27.05.2021 року. 

В  судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Куранкова О.М., не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.07.2020 року (а.с.11-18, том 1), яке набрало законної сили (а.с.115-120, том 1), позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, було задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 997 577 грн. безпідставно набутих грошових коштів, а також 10 801 грн. 55 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, дата формування: 28.04.2021 року (а.с.123-126, том 1), 03.03.2020 року ОСОБА_2 набула право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 
28.05.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (онук ОСОБА_2 ) було укладено договір дарування об`єктів нерухомості, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.76-77, том 1).
Відповідно до  Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, дата формування: 28.04.2021 року (а.с.129, 129, зворот,  том 1), 28.05.2020 року право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 28.05.2020 року.
01.06.2020 року (а.с.200,201,202, том 1) між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 було укладено договори оренди приміщення: №1, №2, №3 за адресою: АДРЕСА_1 .
09.12.2020 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.195, том 1) з виконання виконавчого листа №750/2826/20 2/750/888/20, виданого 07.12.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 997 577 грн. безпідставно набутих грошових коштів.      

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати недійсним договір дарування об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.05.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що зазначений договір дарування від 28.05.2020 року було укладено з метою уникнення виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 997 577 грн. безпідставно набутих грошових коштів, і за яким державним виконавцем 09.12.2020 року відкрито виконавче провадження.  

Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.05.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Визнано недійсним договір дарування об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.05.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 454 грн. з кожного в рахунок відшкодування судових витрат.
Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.05.2021 року, задовольняючи вимоги заявленого позову, суд зазначив, що відповідач ОСОБА_2 очевидно діяла недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного їй майна відбулося з метою попередження нівелювання негативних наслідків судового рішення про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, а відтак оспорюваний договір дарування є фіктивним і підлягає визнанню судом недійсним. Суд першої інстанції констатував, що укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від звернення стягнення на нього в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним, і може бути визнаний судом недійсним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначають, що станом на дату укладення оспорюваного позивачем договору дарування від 28.05.2020 року рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не існувало. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не прийняв до уваги ті обставини, що оформлення на ОСОБА_2 об`єктів нерухомості по АДРЕСА_1 відбулось 03.03.2020 року, тобто, після отримання ОСОБА_2 вимоги ОСОБА_1 від 21.02.2020 року про повернення коштів. Доводи апеляційної скарги зауважують, що намір укласти спірний договір дарування майна на користь свого онука ОСОБА_3 апелянт почала реалізовувати ще до звернення ОСОБА_1 із позовом про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, та отримання від нього листа від 21.02.2020 року, що виключає недобросовісність дій ОСОБА_2 , зловживання своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, та спростовує наявність у апелянта мети попередження нівелювання негативних наслідків судового рішення про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Доводи апеляційної скарги вказують, що укладення спірного договору дарування було обумовлено незадовільним станом здоров`я ОСОБА_2 , що ускладнювало здійснення нею в повному обсязі прав та обов`язків власника майна. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про відсутність будь-яких законодавчо встановлених заборон щодо здійснення правочинів із належним їй нерухомим майном. Доводи апеляційної скарги стверджують, що рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 станом на час укладення спірного договору дарування виконувалось, з ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу вже було утримано певні кошти, і після укладення договору дарування від 28.05.2020 року ОСОБА_2 не стала неплатоспроможною. Доводи апеляційної скарги вказують, що з 28.05.2020 року апелянт перестала володіти та користуватися спірним майном, обдарований ОСОБА_3 реалізував своє право власності щодо отриманого дарунку повністю, зареєструвавши його та 01.06.2020 року уклав від свого імені договори оренди приміщень, а 15.01.2021 року - договір оренди земельної ділянки №4676, та сплачував податки. Апелянт стверджує, що як її внутрішня воля, так і воля її онука ОСОБА_3 повністю відповідала її зовнішньому прояву. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_2 діяла добросовісно, не порушуючи жодної із загальних засад цивільного законодавства, не вчиняла дій із наміром завдати шкоду ОСОБА_1 , не зловживала правом в інших формах. Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження фіктивності спірного договору дарування, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і посилання на дані докази та їх аналіз у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 27.05.2021 року відсутні. Доводи апеляційної скарги стверджують про те, що для визнання правочину фіктивним, суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину, але вказаних обставин по справі не встановлено.                          

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.05.2021 року, та прийняття апеляційним судом постанови про відмову у задоволенні вимог заявленого позову. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.
Відповідно до ч.1 статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
За змістом ч.5 статті 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Згідно із приписами ч.1,ч.2 статті 234 ЦК України,  фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.  

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним. Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. 
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним, відповідно до статті 234 ЦК України.

Відповідно до ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.  

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, на підтвердження наявності підстав, на які посилається позивач у вимогах заявленого позову, для визнання недійсним договору дарування об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 28.05.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М.  
Згідно копії листа Деснянського ВДВС у м.Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 22.06.2021 року (а.с.211, том1), на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №750/2826/20 2/750/888/20, виданого 07.12.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 997 577,00 грн. та 10 801,55 грн. Станом на 22.06.2021 року по зведеному виконавчому провадженню на користь стягувача ОСОБА_1 було перераховано 3876,65 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.236, том 1), за інформацією Деснянського ВДВС у м.Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 22.07.2021 року, у провадженні відділу перебуває зведене виконавче провадження №63870209 від 09.1.22020 року з примусового виконання виконавчого листа №750/2826/20  2/750/888/20, виданого 07.12.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 997 577 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 10 801 грн. 55 коп. Згідно звіту про незалежну оцінку майнових прав №642 від 13.07.2021 року (а.с.237-238, том1) ринкова вартість арештованого майна, описаного згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.02.2021 року, а саме: частка учасника товариства у сумі 504346,02 грн., що складає 61,36% у ТОВ ”Чернігівська маслосирбаза”.
Відповідно до постанови головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про закінчення виконавчого провадження від 06.08.2021 року (а.с.268, том 1), виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №750/2826/20 №2/750/888/20, виданого 07.12.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 997 577 грн. безпідставно набутих коштів - закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно постанови головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про закінчення виконавчого провадження від 06.08.2021 року (а.с.269, том 1), виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №750/2826/20 №2/750/888/20, виданого 07.12.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 801,55 грн. в рахунок відшкодування судових витрат  - закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, в обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що оспорюваний ним договір дарування від 28.05.2020 року було укладено з метою уникнення ОСОБА_2 виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 997 577 грн. безпідставно набутих грошових коштів, і за яким державним виконавцем 09.12.2020 року відкрито виконавче провадження.  

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним судом на підставі вищезазначених документальних доказів встановлено, і вказаних обставин не заперечувала в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача, що ОСОБА_2 в повному обсязі сплачено на користь ОСОБА_1 грошові кошти на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року, у справі №750/2826/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. За даних обставин, втрачає правовий сенс визнання недійсним, для забезпечення виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року у справі №750/2826/20, оспорюваного договору дарування об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 28.05.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М. При цьому, необхідно зазначити, що з моменту проведення сплати ОСОБА_2 в повному обсязі на користь ОСОБА_1 грошових коштів на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року, у справі №750/2826/20, не можна вести мову про ухилення ОСОБА_2 від виконання вказаного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.07.2020 року.    

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.05.2021 року - скасувати. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. 

На підставі приписів ч.1 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 362 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.216, том 1) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27 травня 2021 року скасувати.

Відмовити  у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 362 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.  

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.  

Головуючий:                                            Судді: