Справа № 338/961/20 
Провадження № 22-ц/4808/90/22 
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого  Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів:           Василишин Л.В., Максюти І.О.
серкетаря         Петріва Д.Б.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження  апеляційну скаргу  представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Бондарчук Ірини Юріївни на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року ухвалене у складі судді Битківського Л.М. у смт. Богородчани у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
Позовна заява мотивована тим, що 08 січня 2020 року о 12 год 16 хв на автодорозі Н-10 «Стрий - Чернівці» сталася дорожньо-транспортна пригода, за якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням. Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2020 року по справі № 352/150/20, яка набрала законної сили, встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Досліджуючи судовому засіданні в адміністративному провадженні в докази, якими констатована вина відповідача ОСОБА_2 в настанні ДТП і він не заперечував своєї винної поведінки. Разом з тим, в результаті ДТП позивач зазнав ушкодження здоров`я внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень, а автомобіль отримав механічні пошкодження. Автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно Полісу № ЕР-107493545 від 01 листопада 2019 року, тому на страховика покладається обов`язок здійснення страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за даний вид шкоди. З метою отримання страхової виплати ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з відповідною заявою, однак листом від 15 червня 2020 року йому було відмовлено з тих підстав, що нібито він не є потерпілим і не надав документів, що надають йому право на отримання страхового відшкодування, а також через відсутність судового рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 . Згідно висновку експертного дослідження Івано-Франківського НДЕКЦ від 19 червня 2020 року № ЕД-19/109/13/3-13АВ/20 вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу в ДТП, яка мала місце 08 січня 2020 року, станом на 05 червня 2020 року становить 41 578,00 грн, а також ним понесені витрати на проведення експертного дослідження 1 015,20 грн, оскільки страховик відмовився проводити визначення розміру збитків. Крім того, за наслідками отриманої в ДТП травми був госпіталізований бригадою швидкої медичної допомоги до ОКЛ, де проходив лікування на придбання яких були витрачені кошти в сумі 1036,55 грн. Зазначає, що в результаті ДТП, яка сталася не з його вини і під час якої в автомобілі, крім нього, також перебували його дружина та малолітній син. Крім фізичного болю, він переніс також і глибокі душевні страждання, які полягали у хвилюванні за життя, здоров`я та психологічний стан членів сім`ї, а також у протиправній поведінці ОСОБА_2 , який знаючи, що ДТП сталася з його вини, звинуватив його у настанні даної події, спотворив факти у справі та на місці події вимагав та через погрози отримав кошти на ремонт свого автомобіля, які погодився повернути тільки після постановлення судового рішення від 28 квітня 2020 року. Зазначає, що позбавлений можливості використовувати транспортний засіб, який є фізично знищений, внаслідок чого його соціальна активність та соціальні зв`язки значно погіршилися, відбулись вимушені зміни в усталений для нього спосіб життя, що потребує часу, зусиль та постійних витрат для забезпечення звичних і необхідних умов життя. Просить стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 43 629,75 грн майнової шкоди та з ОСОБА_2 50000,00 грн моральної шкоди, а також покласти на відповідачів судові витрати по справі.
Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 43 629,75 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
Стягнуто з ОСОБА_2        на користь ОСОБА_1 10 000 грн моральної шкоди.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 з кожного на користь держави по 908 грн. судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Бондарчук І.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовити. Вважає рішення першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема вказує, що згідно висновку експертного дослідження від 19.06.20 року Івано-Франківського НДЕКЦ, на який посилається позивач, визначено, що оскільки вартість відновлюваного ремонту досліджуваного автомобіля (Свр=104 498,54 грн) перевищує його ринкову вартість (С=41 578. 00 грн), тоді згідно «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Нказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 ( зі змінами і доповненнями), вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент ДТП (41 578.00 грн). Тобто даним експертним дослідженням встановлено, що витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди. Тому у даному випадку має визначитись вартість залишків транспортних засобів (тобто вартість транспортного засобу після ДТП). Однак у даному випадку вартість залишків транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 не визначена, однак неврахування вартості залишків суперечить ст. 30 ЗУ №Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що позивач визнав автомобіль фізично знищеним чи був згодним передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Тобто будь-яких застережень щодо згоди або незгоди власника з визнанням транспортного засобу знищеним. Крім того, наголошують, що потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди та страховик відшкодовує потерпілому витрати на проведення експертизи лише у випадку, якщо представник страховика не з`явився у строк 10 робочих днів з дня отримання страховиком повідомлення про ДТП. Однак позивач повідомив ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про ДТП 05.02.2020 року та 18.02.2020 року його автомобіль був оглянутий представником страховика, тобто на 9 робочий день після повідомлення страховика про ДТП, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу від 18.02.20 року. За таких обставин на ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не може покладатися відшкодування витрат на проведення оцінки транспортного засобу.
У січні 2022 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу у якому заперечує доводи апеляційної скарги вважає, що вони спрямовані на ухилення від виконання цивільно-правових обов`язків та ухилення від виплати страхового відшкодування. 
Рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди не оскаржується, тому відповідно ст. 367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно вимог ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалами справи підтверджено, що 08 січня 2020 року о 12 год 16 хв на автодорозі Н-10 «Стрий - Чернівці» сталася дорожньо-транспортна пригода, за якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який 08 січня 2021 року був доставлений каретою швидкої допомоги у відділення невідкладної (екстреної) медичної допомоги ОКЛ, де був оглянутий нейрохірургом з приводу отримання травми в ДТП. Також 09 січня 2020 року позивач звертався в Іваниківську АЗПСМ з приводу травми голови, йому встановлено діагноз: забійно-рвана рана голови, струс головного мозку, та призначено лікування. Згідно квитанції від 13 січня 2020 року на лікування витрачено кошти в сумі 1036,55 грн, які також підлягають стягненню з страховика.  Таким чином, з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода на загальну суму 43629,75 грн (41578,00+1015,20+1036,55). Щодо моральної компенсації ОСОБА_1 , внаслідок протиправної поведінки відповідача  ОСОБА_2 , були заподіяні моральні страждання з приводу пошкодження транспортного засобу та отриманих тілесних ушкоджень, душевні страждання, перенесені під час дорожньо-транспортної пригоди та у зв`язку зі страхом за своє життя та здоров`я, а також за життя, здоров`я і психоемоційний стан дружини та малолітнього сина, які перебували з ним в автомобілі під час дорожньо-транспортної пригоди. Звичний уклад життя позивача порушений і він позбавлений можливості користуватися автомобілем, який є фізично знищеним, його соціальна активність та соціальні зв`язки значно погіршилися, що внесло вимушені зміни в усталений для нього спосіб життя та потребує часу, зусиль та постійних витрат для забезпечення звичних і необхідних умов життя. Зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача 10000 грн. моральної шкоди.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи    чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної       в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 08 січня 2020 року о 12 год 16 хв на автодорозі Н-10 «Стрий - Чернівці» 108 км +300 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
  ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 , власником, якого є ОСОБА_3 , на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.
Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2020 року по справі № 352/150/20, яка набрала законної сили, встановлено відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вищезгаданою постановою суду встановлена невинуватість позивача у вчиненні ДТП і не встановлюється винуватість відповідача ОСОБА_2 у вчиненні такої пригоди. Постанова набрала законної сили. 
 Верховний Суд у своїй постанові від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18 зазначив, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.
У висновку комплексної судової експертизи Івано-Франківського НДЕКЦ від 21 травня 2021 року № КСЕ 19/109-21/1388, проведеної щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 січня 2020 року за участю транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 ) зазначено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимогам пункту 13.1 Правил дорожнього руху України.
 Відтак, встановлено, що невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам пункту 13.1 ПДР України перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП.
 Матеріалами справи підтверджується, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована відповідачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом № ЕР-107493545 від 01 листопада 2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130000,00 грн; за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000,00 грн; розмір франшизи - 0 грн.
 05 лютого 2020 року позивач подав страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місця 08 січня 2020 року та заяву про виплату страхового відшкодування. 
18 лютого 2020 року спеціалістом відділу врегулювання ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був складений акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість). 
Листом 15 червня 2020 року за № 4505 страховик відмовив ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивачем не надано жодного документу, що надає право на отримання страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , а також у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 . 
У відповіді ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 23 червня 2020 року на адвокатський запит зазначено, що товариство не замовляло звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 .
  Згідно висновку експертного дослідження Івано-Франківського НДЕКЦ від 19 червня 2020 року № ЕД-19/109/13/3-13АВ/20 ринкова вартість автомобіля VW Jetta, 1985 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , станом на 08 січня 2020 року з урахуванням особливостей його стану становила 41578,00 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля VW Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження, станом на 05 червня 2020 року визначається як 104498,54 грн. Вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ VW Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок завданих йому пошкоджень отриманих в ДТП 08.01.2020, станом на 05.06.2020 становила 41578,00 грн.
За проведення експертного дослідження вартості матеріального збитку експертній установі Івано-Франківському НДЕКЦ позивачем сплачено 1015,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ «ПриватБанк» від 10 червня 2020 року.
Враховуючи ліміт відповідальності страховика (130000,00 грн), зазначений у полісі № ЕР-107493545 від 01 листопада 2019 року, слід погодитись з доводами позивача, що страховик зобов`язаний відшкодувати позивачеві майнову шкоду в розмірі 4 1578,00 грн та 1 015,20 грн. витрат на проведення експертного дослідження.
  Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 08 січня 2020 року був доставлений каретою швидкої допомоги у відділення невідкладної (екстреної) медичної допомоги ОКЛ, де був оглянутий нейрохірургом з приводу отримання травми в ДТП, а також 09 січня 2020 року звертався в Іваниківську АЗПСМ з приводу травми голови, йому встановлено діагноз: забійно-рвана рана голови, струс головного мозку, та призначено лікування. Згідно квитанції від 13 січня 2020 року на лікування витрачено кошти в сумі 1 036,55 грн, які також підлягають стягненню з страховика.
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.
Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
Отже, з урахуванням вищевказаних вимог закону та роз`яснень, суд поршої інстанції дійшли правильного висновку про те, що оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, який належить позивачу, значно перевищує його вартість до ДТП, тому з приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», підлягає стягненню шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанцій.
Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик повинен виплати суму страхового відшкодування не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Крім того, у частині другій статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.
При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно, висновки суду першої інстанції щодо застосування ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та встановлення підстав для стягнення з страховика в користь позивача страхового відшкодування в розмірі визначеному згідно висновку експертного дослідження від 19.06.2020 року в сумі 4 1578,0 грн, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП з урахуванням встановленого страховим полісом ліміту відповідальності страховика, є законним та обґрунтованим. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витрат на залучення позивачем експерта в сумі 1015,00 грн, адже як випливає з пояснень ОСОБА_1 посилання апелянта на належне виконання представником ПрАТ «УСК «Кнчжа Вієнна Груп» для огляду транспортного засобу не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки 10 ти денний строк з дати отримання повідомлення про ДТП (05.02.2020) припав на 15.02.2020 року ( субота) який був вихідним днем та наступний після нього робочий день і останній день строку для страховика був понеділок 17.02.2020 року, однак огляд пошкодженого автомобіля представником страховика був понеділок 17.02.2020 року здійснений з порушенням визначеного порядку п.34.1 ст.34 ЗУ «Про обов`яхзкове страхування цивільно-правовоої відповідальності».
Суд відхиляє посилання апелянта на невідповідність висновку експертного дослідження, так як жодних доводів щодо невідповідності чи неповноти визначеного в цьому розмірі шкоди , апелянт не навожить і не спростовує. Як вбачається з матеріалів справи на стадії розгляду спору відповідачем ПрАТ «УСК «Кнчжа Вієнна Груп» даний висновок не оспорювало, іншого висновку на предмет оцінки розміру заподіяних збитків не подавало, як і не заявляло клопотань про призначення судової експертизи щодо оцінки розміру збитків. 
Також посилання апелянта про відсутність цивільно-правової відповідальності для виплати страхового відшкодування не найшли свого підтвердження, оскільки вина водія ОСОБА_2 цивільно правова відповідальність якого забезпечена ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у вчиненні ДТП підтверджується висновком комплексної судової експертизи Івано-Франківського НДЕКЦ від 21 травня 2021 року № КСЕ 19/109-21/1388, стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимогам пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, та останнім не сопорювалась.
Крім того, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вартість залишків транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_2 не визначена і неврахування вартості залишків суперечить ст. 30 ЗУ №Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскількистарахова компанія не позбавлена права на залишки транспортного засобу. 
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що на ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не може покладатися відшкодування витрат на проведення оцінки транспортного засобу, так як така оцінка проводилась за заявою позивача у зв`язку не проведення її страховиком.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, розглянуто позовну заяву у відповідності до норм матеріального права, прийнято обґрунтоване рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для справи, тому підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не встановлено.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 393 грн.
Ціна позову в даній справі становить 93 629,75 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2393 грн*100=239 300 грн).
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення. Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст складено 01 березня 2022 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк
                                                                Л.В.Василишин 
І.О.Максюта