П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/969/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
14 лютого 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, в якому просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (протокол № 5 від 30.07.2020 року) в частині відмови в наданні позивачу статусу учасника бойових дій;
-зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України повторно розглянути заяву позивача від 11.07.2020 року про надання статусу учасника бойових дій та додані до неї документи, з врахуванням висновків суду.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано протокольне рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", протокол № 5 від 30.07.2020 року, в частині відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
Зобов`язано Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 11.07.2020 року про надання йому статусу учасника бойових дій та додані до неї документи, з врахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство у справах ветеранів України подало апеляційну скаргу, , в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач, як працівник Луганської служби обслуговування повітряного руху Харківського РСП Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на посаді - диспетчера управління повітряним рухом, згідно наданих документів перебував в зоні проведення антитерористичної операції у період з 14.04.2014 по 08.06.2014, тобто під час дії пункту 19 частини першої статті 6 Закону М3551-ХІ1 в редакції, яка не передбачала визнання працівників підприємства учасниками бойових дій.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін , суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
З обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 працював у Луганській службі обслуговування повітряного руху (яка знаходилася на території аеропорту м. Луганськ, в зоні бойових дій (АТО) Харківського РСП Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на посаді - диспетчера управління повітряним рухом, з 13 вересня 2010 року (наказ від 13.09.2010 №435/л) по 20 жовтня 2014 року (наказ від 20.10.2014 №573/о) та протягом даного часу проживав у м. Луганськ, що підтверджується довідкою Харківського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 15.12.2016 № 6.4.10.25-247.
Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 04.09.2018 №726, ОСОБА_1 в період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2014 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Також, відповідно до письмових нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_2 (посвідчення УБД серії НОМЕР_2 від 25.04.2015) та ОСОБА_3 (посвідчення УБД серії НОМЕР_3 від 15.05.2015),   ОСОБА_1 дійсно під час проведення Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, в період квітень -червень 2014 року безпосередньо перебував у зоні бойових дій (антитерористичної операції), а саме: в аеропорту м. Луганськ, на посаді диспетчера управління повітряним рухом, та виконував свої обов`язки на робочих місцях:-диспетчерського органу підходу;- аеродромної диспетчерської вежі по управлінню повітряним рухом, забезпеченню безпеки польотів, повітряних суден військової та військово-транспортної авіації України, які прибували в аеропорт м. Луганськ та відправлялися з нього, для забезпечення проведення антитерористичної операції і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції.
Зазначені обставини, встановлені постановою Верховного Суду від 12.12.2019 року по справі № 560/1254/19, тому доказуванню не підлягають відповідно до частини 4 статті 78 КАС України.
Позивач 07.11.2018 звернувся до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції із заявою та документами щодо надання статусу учасника бойових дій.
Листом від 19.11.2018 №4878/03/05.1-18 відповідач повернув ОСОБА_1 документи додані до заяви без розгляду.
Не погодившись з такою відповіддю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду.
Постановою Верховного Суду від 12.12.2019 року по справі № 560/1254/19 частково задоволено позов, а саме:
-визнано протиправними дії Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції щодо повернення без розгляду заяви та доданих документів про надання ОСОБА_1 , статусу учасника бойових дій;
-зобов`язано Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції прийняти та передати документи, подані ОСОБА_1 , з метою отримання статусу "учасник бойових дій", на розгляд Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, після повторного їх подання ОСОБА_1 ..
На виконання постанови Верховного Суду від 12.12.2019 року по справі № 560/1254/19 проведено засідання Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, на якому комісією розглянуто матеріали щодо визнання учасником бойових дій ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом № 5 від 30.07.2020.
Під час розгляду матеріалів встановлено, зокрема те, що Законом України від 06.05.2014 № 1233 V-ІІ "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (набрав чинності 22.05.2014) частину першу статті 6 Закону № 3551-ХІІ було доповнено новим пунктом 19, згідно якого учасниками бойових дій визнавалися:
-військовослужбовці Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також брали участь в антитерористичній операції.
У подальшому Законом України від 01.07.2014 № 1547-VІІ "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (набрав чинності 19.07.2014) пункт 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ було викладено в новій редакції, згідно якої учасниками бойових дій стали визнаватися:
19) військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством".
Законом України від 07.04.2015 № 291-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щодо статусу осіб, які захищали незалежність, сувереніт та територіальну цілісність України" (набрав чинності 19.06.2015) до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII, були внесені зміни, згідно яких працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції були виключені з переліку осіб, які визнаються учасниками бойових дій.
Враховуючи викладене, учасниками бойових дій визнавалися виключно учасники та працівники підприємств, установ, організацій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції з 19.07.2014 по 18.06.2015 року.
Однак, позивач, як працівник Луганської служби обслуговування повітряного руху Харківського РСП Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на посаді-диспетчера управління повітряним рухом, згідно наданих документів перебував в зоні проведення антитерористичної операції у період з 14.04.2014 по 08.06.2014, тобто під час дії пункту 19 частини першої статті 6 Закону М3551-ХІ1 в редакції, яка не передбачала визнання працівників підприємства учасниками бойових дій.
Тому Міжвідомча комісія протокольним рішенням № 5 від 30.07.2020 року відмовила позивачу у наданні статусу учасника бойових дій відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу ІІІ Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 07.11.2019 р. № 76.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.
Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.
Конституція України в статті 17 декларує, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).
Правовий статус ветеранів війни, якими є також особи, які брали участь в бойових діях визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який також забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Законом України "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 06.05.2014 № 1233-VII, частина перша статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вперше доповнена пунктом 19 такого змісту:
-військовослужбовці Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також брали участь в антитерористичній операції.
Перелік осіб, які є учасниками бойових дій та брали участь в антитерористичній операції, визначається Кабінетом Міністрів України".
Законом України від 01.07.2014 № 1547-VII "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пункт 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено в такій редакції:
-військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України".
Закон України від 01.07.2014 № 1547-VII "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" набрав чинності 19.07.2014 року.
Законом України від 18.01.2018 № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" у пункті 19 частини першої статті 6:
-абзац перший доповнено словами "у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів";
-абзац другий викладено в такій редакції:
"Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України".
Закон України від 18.01.2018 № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" набрав чинності 24.02.2018 року.
В останній редакції згідно із пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Дослідження змісту наведених правових норм Закону № 3551-XII, в контексті послідовного внесення доповнень до пункту 19 статті 6, дає право суду зробити висновок про те, що Законом України від 01.07.2014 № 1547-VII, який набрав чинності 19.07.2014 року працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством, можуть бути визнанні учасниками бойових дій.
Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що законодавець основною умовою для визнання особи учасником бойових дій визначив перебування такої особи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, незалежно від того коли така особа там перебувала та брала безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення, а саме: до набрання чинності Законом України від 01.07.2014 № 1547-VII "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тобто до 19.07.2014 року, чи після набрання чинності таким Законом-19.07.2014 року.
Так Верховним Судом у процесі перегляду справ у касаційному порядку сформульовано правовий висновок стосовно застосування принципу дії нормативно-правового акта у часі, а саме: реалізація права особи має здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження волевиявлення такої особи у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень, тощо).
Суд, при вирішенні спору за вказаних обставин повинен враховувати, що при врегулюванні правовідносин, що виникли у зв`язку з реалізацією особою свого права, застосуванню підлягає правовий акт, який був чинним на момент: -виникнення права в особи; -звернення особи до компетентних органів для реалізації такого права (тобто здійснення волевиявлення); -прийняття рішення суб`єкта владних повноважень, спрямованого на задоволення або відмову в реалізації права особи.
Отже, матеріалами справи підтверджується факт того, що позивач безпосередньо перебував у зоні бойових дій (зоні проведення антитерористичної операції), а саме: в аеропорту м. Луганськ в період квітень-червень 2014 року до набрання чинності Законом України від 01.07.2014 № 1547-VII "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тобто до 19.07.2014 року.
Водночас, із заявою та необхідними документами про надання йому статусу учасника бойових дій позивач повторно на виконання рішення суду звернувся в період, коли право на визнання його учасником бойових дій було вже законодавчо вирішеним, а саме-11 липня 2020 року.
Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", приймаючи протокольне рішення від 30.07.2020 року № 5 не врахувала, що на дату первинного та повторного звернення позивача із заявою про отримання ним статусу учасника бойових дій, діяла законодавча норма Закону № 3551-XII, згідно із якою у позивача виникло право на отримання статусу учасника бойових дій. 
Враховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності визнати протиправним та скасувати протокольного рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", протокол № 5 від 30.07.2020 року в частині відмови в наданні позивачу статусу учасника бойових дій та зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" повторно розглянути заяву позивача від 11.07.2020 року про надання статусу учасника бойових дій та додані до неї документи, з врахуванням висновків суду.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи переконливих доводів, які б були безпідставно залишені поза увагою суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.