Ухвала  
    
20 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 552/6292/21
провадження № 61-21472ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року у складі судді: Кузіни Ж. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання, штрафних санкцій та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання, штрафних санкцій та моральної шкоди направлено за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду. Роз`яснено позивачу, що ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк.
 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року. 
 
27 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Системне тлумачення частини другої статті 17, частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвала Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року в апеляційному порядку не переглядалась, а отже не підлягає касаційному оскарженню відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України. Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року слід відмовити. 
 
Керуючись статтями 17, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2021 року у складі судді: Кузіни Ж. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення заборгованості по виплаті щомісячного довічного грошового утримання, штрафних санкцій та моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                В. І. Крат
 
                                                                                                     І. О. Дундар 
 
                                                                                                      Є. В. Краснощоков