ПОСТАНОВА 
Іменем України

11 листопада 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/961/20
провадження № 22-ц/4809/860/21 
 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л. (суддя-доповідач) 
суддів Дьомич Л.М. , Карпенка О.Л.
       з участю секретаря Демешко Л.В.
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ямковий В.І.;
відповідач – ОСОБА_2 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2021 року, у складі головуючого судді Кнурова О.А.,у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про накладення стягнення на спадкове майно, - 
в с т а н о в и в: 

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про накладення стягнення на спадкове майно.
Просив:
накласти стягнення у рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , перед ОСОБА_1 за договором позики, укладеним 26.08.2013, в розмірі 208 000,00 грн., на спадкове майно спадкоємця - ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 7,312 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 136804235219, розташовану за адресою: Кіровоградська обл., Долинський район, Олександрівська сільська рада, кадастровий номер 3521980400:02:000:0398, яка належить до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2080,00 грн. за подання позову, а також на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказував, що між ним та ОСОБА_3 26.08.2013 був укладений договір позики на суму 208000,00 грн., які ОСОБА_3 були отримані відповідно до наданої ним розписки.
За умовами договору позики (розписки) повинен був повертати рівними частками по 4250,00 грн. кожного поточного року до 31 грудня. 
Проте, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і за життя не здійснив жодного платежу з повернення позики.
Вказував, що 10.08.2020 ним було направлено приватному нотаріусу, яким було заведено спадкову справу, вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця на суму 208 000,00 грн. та листом нотаріуса йому було повідомлено, що його вимогу прийнято та згідно зі ст. 1281 ЦК України надіслано до спадкоємців, які прийняли спадщину. 
Зазначав, що спадкоємці, що прийняли спадщину, зобов`язані сплатити йому борг у сумі 208 000,00 грн., відповідно до договору позики від 26.08.2013, у межах вартості майна, одержаного у спадщину одноразовим платежем незалежно від настання строку його виконання.
Також зазначав, що спадкоємцем ОСОБА_3 є відповідач - ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину на підставі заповіту, та яка, отримавши від нотаріуса заявлену позивачем претензію, добровільно її не виконала, а єдиним майном, яке увійшло до складу спадщини є належна спадкодавцеві ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі державного акту про право приватної власності на землю ІУ-КР №006305 від 16.01.2001 земельна ділянка (кадастровий номер 3521980400:02:000:0398) вартість якої відповідно до нормативної грошової оцінки становить 151437,46 грн.
Одночасно з пред`явленням позову позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову та заяву про витребування доказів.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2021 року позов задоволено. 
Накладено стягнення у рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , перед ОСОБА_1 за договором позики, укладеним 26.08.2013, у розмірі 208000,00 грн., на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняте його спадкоємцем - ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 7,312 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 136804235219, розташовану за адресою: Кіровоградська. обл., Долинський район, Олександрівська сільська рада, кадастровий номер 3521980400:02:000:0398, яка належить до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору – 1514, 37 грн.
Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету частину сплаченого судового збору, згідно з квитанцією № 0.0.1810419658 1 від 21.08.2020 у розмірі 565,63 грн.
В рішенні суду зазначено, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.08.2020 у даній справі продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили, які можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
       Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
       Вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи не були взяті надані нею докази та заперечення.
       Вважає, що відсутні докази, які підтверджували право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, що унеможливлює накладення стягнення на неї в рахунок погашення заборгованості перед позивачем.
       Представник позивача, адвокат Ямковий В.І., подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
       У відзиві представник посилається на законність та обгрнутованість рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що у повній мірі відповідають завданню цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з таких підстав. 
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до письмового договору, наданого позивачем, 26.08.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладеного договір позики (розписка) за умовами якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 у борг грошові кошти у сумі 208 000,00 грн. 
За умовами зазначеного договору ОСОБА_3 узяв на себе зобов`язання повертати суму позики рівними частками шляхом сплати по 4250,00 грн. кожного поточного року до 31 грудня до повного погашення всієї суми позики (п. 3 договору), або повернути суму позики у повному обсязі, чи її частину протягом 30 календарних днів від дня пред`явлення такої вимоги позичальником (п. 4 договору). 
Після повного повернення боргу, позикодавець повинен видати позичальнику власноручну розписку про одержання грошей. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий.
Таким чином, відповідно до наданої позивачем письмової розписки від 26.08.2013 ОСОБА_3 підтвердив отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі - 208000,00 грн. та підтвердив взяте на себе зобов`язання щодо повернення зазначених коштів частинами по 4250,00 грн. щороку до 31 грудня до повного погашення. 
Також розпискою підтверджено, що позика повинна бути повернута на першу вимогу ОСОБА_1 .
Згідно з положеннями ст. 218 ЦК України заперечення факту виконання правочину повинно доводитися письмовими доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на свідченні свідків. Саме оригінал розписки, який знаходиться у кредитора, як раз і доводить той факт, що зобов`язання боржника із повернення боргу не виконано.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (том 1а.с. 12).
Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 7,312 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 136804235219, розташованої за адресою: Кіровоградська. обл., Долинський район, Олександрівська сільська рада, кадастровий номер 3521980400:02:000:0398, яка належить до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - право власності на яку, окрім наявної у матеріалах справи копії державного акту про право приватної власності на землю ІV-КР №006305 від 16.01.2001, підтверджено нотаріально посвідченим заповітом ОСОБА_3 від 05.09.2005, зареєстровано у реєстрі за № 733, наявним у матеріалах спадкової справи № 13/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (том 1 а.с.58-76).
Наявність іншого належного спадкодавцю за життя майна сторонами не доведено.
Відповідно до матеріалів зазначеної спадкової справи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , з урахуванням відмови ОСОБА_5 від прийняття обов`язкової частки спадщини за законом (заява ОСОБА_5 від 25.02.2020), є ОСОБА_2 , яка 25.02.2020 звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Шумейко І.Ю. із заявою про прийняття спадщини, а отже відповідно до умов ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.
10.08.2020 ОСОБА_1 було направлено на адресу приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Шумейко І.Ю., у межах вищевказаної спадкової справи, вимогу (претензію)про обов`язок спадкодавця ОСОБА_3 на суму 208000,00 грн.
Відповідно до даних листа приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Шумейко І.Ю. від 10.08.2020 за вих. № 103 зазначену вище вимогу ОСОБА_1 було прийнято та відповідно до ст. 1281 ЦК України надіслано спадкоємцю, які прийняли спадщину - ОСОБА_2 , яка її отримала 15.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
ОСОБА_1 не порушено строк, передбачений ч. 2 ст. 1281 ЦК України для пред`явлення вимоги до спадкоємця ОСОБА_2 якою було прийнято спадщину після смерті ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У зв`язку із смертю боржника - ОСОБА_3 зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики від 26.08.2013 включаються до складу спадщини.
Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. 
Судом першої інстанції правильно встановлено та застосовано норми матеріального права, щодо обставин прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_3 .
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Суд першої інстанції правильно вказав на те, що аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.04.2018(справа № 645/3265/13-ц, провадження № 61-5552свп18).
Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель», тобто для таких цілей земля оцінюється за нормативною грошовою оцінкою, яка згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер 3521980400:02:000:0398) Відділу у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області становить - 151437,46 грн.
Судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення у даній справі, врахував положення ст. 10 ЦПК України та в Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Колегія суддів, погоджується у повному обсязі із висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про звернення стягнення на спадкове майно у натурі є обґрунтованою і такою, що у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та свобод фізичних осіб, тому така вимога підлягає задоволенню.
Також рішення суду в частині розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України є обґрунтованим.
Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, відсутні, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача, адвокат Ямковий В.І. просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за надання професійної правничої допомоги, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 5000,00 грн., що підтверджується додатковим договором від 01.07.2021 до договору про надання правничої допомоги від 10.08.2020 та квитанцією до прибуткового касового ордера від 05.07.2021 (том 1 а.с. 117,118). 
Тому колегія суддів, вважає за необхідне вирішити питання щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції і стягнути з відповідача на користь позивача витрати в сумі – 5000,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2021 року – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати за надання правової допомоги у розмірі - 5000, 00 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
21.12.2021 – складено постанову. 

Головуючий суддя                                                                       О.Л. Дуковський 
Судді                                                                                              Л.М. Дьомич
                                                                                                       О.Л. Карпенко