ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/629/21
Провадження № 22-ц/4820/574/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        представниці позивачки         ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрації як орган опіки та піклування, про зміну способу та розміру стягнення аліментів і визначення місця проживання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2021 року про відмову ухвалити додаткове рішення,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи - Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрації як орган опіки та піклування, про зміну способу та розміру стягнення аліментів і визначення місця проживання дитини.
ОСОБА_2 зазначила, що з 22 січня 2011 року вона перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2014 року. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 березня 2014 року стягнено з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3 лютого 2014 року та до повноліття дитини. Відтоді матеріальний стан позивачки погіршився, вона працює на двох роботах, її дохід не досягає середнього рівня заробітної плати по м. Києву, а потреби на сина зросли і розмір присуджених аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. У свою чергу ОСОБА_3 працює, має значний дохід і може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Крім того, за час спільного проживання сторони разом із сином були зареєстровані у квартирі ОСОБА_3 , а після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини.
За таких обставин ОСОБА_2 просила суд збільшити розмір і змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 8 000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову та до повноліття дитини, визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 із нею як матір`ю дитини.

Короткий зміст рішень суду у справі

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року, в якому ухвалою від 20 жовтня 2021 року виправлено описку, позов задоволено частково. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 . У решті позову відмовлено. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840 грн 80 коп. сплаченого судового збору.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення.
Суд першої інстанції виходив з того, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ОСОБА_3 не подав докази про розмір понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим його заява про розподіл судових витрат не підлягає задоволенню.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Печерського районного суду м. Києва від 6 березня 2014 року, та стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 6 536 грн 06 коп. судових витрат у справі посилаючись на порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку з розглядом справи ОСОБА_3 поніс витрати, пов`язані з явкою до суду, та витрати на професійну правничу допомогу. Розмір цих витрат підтверджується відповідними доказами, поданими відповідачем суду з дотриманням вимог процесуального закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Хмельницької міської ради та Деснянська районна в м. Києві державна адміністрації не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, та не дотримався приписів статей 141, 270 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права оскаржувана ухвала підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_3 проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 21 січня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Підготовче засідання у справі призначалося судом на 23 лютого, 19 березня, 13 квітня, 17 травня, 19 липня, 12 серпня та 16 вересня 2021 року.
Після закриття підготовчого провадження ухвалою від 16 вересня 2021 року справа була призначена до судового розгляду на 20 жовтня 2021 року.
ОСОБА_3 з`явився у підготовче засідання 19 березня, 16 вересня 2021 року та у судове засідання 20 жовтня 2021 року.
ОСОБА_3 поніс витрати на проїзд у залізничному транспорті з м. Києва до м. Хмельницького та у зворотному напрямку: 22-23 лютого 2021 року - 391 грн 20 коп., 18-19 березня 2021 року - 452 грн 17 коп., 22-23 липня 2021 року - 558 грн 79 коп., 15-16 вересня 2021 року - 513 грн 34 коп., 19-20 жовтня 2021 року - 416 грн 06 коп. (т. 1 а.с. 162-163, т. 2 а.с. 23-32).
На підставі договору про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_3 та Адвокатським бюро «Ільїн Олександр» (т. 2 а.с. 17-20), адвокатське бюро надало ОСОБА_3 професійну правничу допомогу у справі.
Із акта №1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15 березня 2021 року (т. 2 а.с. 21) слідує, що Адвокатське бюро «Ільїн Олександр» надало ОСОБА_3 юридичні послуги у виді складання відзиву на позов на суму 3 780 грн.
Згідно квитанції №0.0.2050997349.1 від 15 березня 2021 року (т. 2 а.с. 22) ОСОБА_3 сплатив Адвокатському бюро «Ільїн Олександр» ці кошти.
Протягом березня-листопада 2021 року ОСОБА_3 поніс витрати на поштові відправлення процесуальних документів у справі на суму 244 грн 10 коп. (т. 2 а.с. 33-37).

Застосовані норми права

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:  розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;  розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Із положень ч. 2 ст. 140 ЦПК України слідує, що розмір витрат на вчинення інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Як передбачено ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:  чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;  чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;  поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;  дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В силу ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.  Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.  У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, явкою до суду, розглядом справи чи підготовкою до її розгляду. 
Якщо позов задоволено частково, то судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому відшкодуванню підлягають лише витрати, які пов`язані з розглядом справи.
Умовою відшкодування судових витрат є дотримання вимог процесуального закону щодо порядку відшкодування цих витрат та обґрунтованості їх розміру.
Для відшкодування понесених судових витрат сторона повинна подати разом із першою заявою по суті спору попередній розрахунок судових витрат, подати клопотання про відшкодування витрат і докази про їх розмір до закінчення судових дебатів або ж завчасно подати заяву про те, що розмір судових витрат буде обґрунтований протягом п`яти днів після винесення рішення (у такому разі суд приймає додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, а у разі несвоєчасного подання доказів про розмір судових витрат - залишає заяву про відшкодування судових витрат без розгляду).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ?...? ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 41 постанови від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», роз`яснив, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного Бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи на підставі ?...? ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.
Зібрані докази вказують на те, що у зв`язку з розглядом справи ОСОБА_3 поніс такі судові витрати: 3 780 грн - на професійну правничу допомогу, 2 331 грн 56 коп. - на проїзд до місця проведення судових засідань, 244 грн 10 коп. - на поштові відправлення процесуальних документів.
ОСОБА_2 заявила до ОСОБА_3 дві позовні вимоги (про зміну способу та розміру стягнення аліментів і про визначення місця проживання дитини). Цей позов задоволено частково, зокрема, повністю задоволено вимогу про визначення місця проживання дитини та частково задоволено вимогу про зміну розміру і способу стягнення аліментів (у частині способу стягнення). Тому ОСОБА_3 могла бути присуджена ј частки понесених ним судових витрат.
12 березня 2021 року ОСОБА_3 разом із відзивом на позов подав суду заяву про стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із явкою до суду, та витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що докази понесення цих витрат будуть подані ним протягом 5 днів з дня оголошення рішення у справі.
Такі докази щодо 3 780 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1 940 грн 36 коп. витрат на проїзд до місця проведення судових засідань подані ОСОБА_3 лише 25 листопада 2021 року.
25 жовтня 2021 року ОСОБА_3 подав суду заяву про винесення додаткового рішення по судовим витратам.
Суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_3 не подав доказів про розмір цих судових витрат у визначений процесуальним законом строк. Водночас судом не було враховано, що неподання доказів на підтвердження розміру судових витрат у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до раніше поданої заяви про розподіл судових витрат, тягне за собою залишення цієї заяви без розгляду, а не відмову в ухваленні додаткового рішення (див. додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
До судових дебатів ОСОБА_3  подав суду посадочні документи про понесення ним 22-23 лютого 2021 року витрат на проїзд у залізничному транспорті з м. Києва до м. Хмельницького та у зворотному напрямку у розмірі 391 грн 20 коп. (т. 1 а.с. 162-163). Натомість, із довідки секретаря судового засідання Колісник Л.В. (т. 1 а.с. 115) слідує, що 23 лютого 2021 року ОСОБА_3 не з`явився в підготовче засідання. Отже, понесені ОСОБА_3 витрати на проїзд у розмірі 391 грн 20 коп. не пов`язані з розглядом справи та не можуть бути йому відшкодовані.
Також не підлягають відшкодуванню витрати на поштові відправлення процесуальних документів у розмірі 244 грн 10 коп., оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_3 не заявляв про інші витрати, пов`язані з розглядом справи чи підготовки до її розгляду, та не подав докази про їх понесення. До того ж частину цих витрат ОСОБА_3 поніс після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.
В цій частині заява ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню у зв`язку з її безпідставністю, а не внаслідок спливу строку на подання доказів про розмір витрат.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини та не дотримався норм процесуального закону, внаслідок чого постановлену ним ухвалу слід змінити.

Щодо судових витрат

Оскільки заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення не задоволено, то в силу ст. 141 ЦПК України понесені ним витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2021 року про відмову ухвалити додаткове рішення змінити.
Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 391 гривні 20 копійок витрат на проїзд до місця проведення судових засідань і 244 гривень 10 копійок витрат на поштові відправлення процесуальних документів залишити без задоволення.
Заяву ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 3 780 гривень витрат на професійну правничу допомогу та 1 940 гривень 36 копійок витрат на проїзд до місця проведення судових засідань залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 березня 2022 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Мазурок О.В.                
Доповідач - Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 50