ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 679/688/21
Провадження № 22-ц/4820/61/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., секретар судового засідання Журбіцький В.О.

 
за участю: представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 679/688/21 за позовом Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 вересня 2021 року (суддя Гавриленко О.М.).
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У травні 2021 року АТ «Хмельницькобленерго» в особі відокремленого підрозділу Славутського РЕМ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.
В обґрунтування позову зазначалось, що 26 квітня 2020 року близько 18 год в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 всупереч встановленого законом порядку здійснив зміну рельєфу земельної ділянки, що призвело до зменшення заглиблення залізобетонної опори у грунт, що не відповідає проектному рішенню ПЛ-1. Зменшення заглиблення залізобетонної опори у грунт призвело до аварійної ситуації та припинення електропостачання.
Такі незаконні дії відповідача завдали майнової шкоди АТ «Хмельницькобленерго», яка полягає у витратах на відновлення попереднього стану опори в сумі 5582 грн 52 коп, які підлягають стягненню на користь позивача.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 вересня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Хмельницькобленерго» матеріальну шкоду в розмірі 5582,52 грн, вирішено питання розподілу судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б доводили причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та необхідністю проведення описаних в позові робіт, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, зазначає, що судом при ухваленні рішення не перевірено обґрунтованості розрахунку шкоди, стягнення якої вимагає позивач.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Хмельницькобленерго» в особі Славутського РЕМ просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін. При цьому, вказує, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.
Представник позивача ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що постановою № 41 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 08 липня 2020 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 186 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 11).
За змістом вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 26 квітня 2020 року близько 18 год в АДРЕСА_1 всупереч встановленого законом порядку здійснив зміну рельєфу земельної ділянки, що призвело до зменшення заглиблення залізобетонної опори № 23 ПЛ-1 від КТ 605, чим вчинив самоправство. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, адміністративна комісія дійшла висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 186 КУпАП.
27.04.2021 представниками Виконавчого комітету Нетішинської міської ради проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_2 поруч з житловим будинком що по АДРЕСА_1 . За результатами обстеження земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка відноситься до земель запасу Нетішинської міської ради; на земельній ділянці насипаний шар ґрунту завтовшки орієнтовно 30-35 см; проїзд, який був розташований на обстежуваній земельній ділянці перенесений впритул до житлових будинків за адресами АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 ; дозвіл на проведення будь-яких робіт на зазначеній земельній ділянці комунальної власності мешканці будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не отримували (а.с. 14).
Згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт, вартість робіт перестановки анкерної залізобетонної опори на ПЛ-0,4 кВ, Л-1 від КТП – 565 в м. Нетішині становить 5582 грн 52 коп (а.с. 18-19).
Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з обґрунтованості позовних вимог для покладення на відповідача відповідальності за спричинену позивачу шкоду в розмірі 5582 грн 52 коп.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
За змістом частини другої статті 1166 ЦК України, у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що матеріали справи не містять доказів, які б доводили, що причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та необхідністю проведення описаних в позові робіт є безпідставними, оскільки проектною документацією, наявною в матеріалах справи, визначено заглиблення опори повітряної лінії електропередач напругою 0,4 кВ на глибину 1,8 м, а матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що відповідач здійснив зміну рельєфу земельної ділянки - знизив плоскість землі на 0,3 м, внаслідок чого заглиблення опори становило 1,5 м, що спричиняло подальшу загрозу безпечної експлуатації електричної лінії та потребувало виконання робіт по перестановціанкерної залізобетонної опори (а.с. 45-46, 108-109).
В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи наведені позивачем обставини, не надав суду доказів на їх підтвердження та спростування висновків суду першої інстанції, відповідно до вимог чч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права й обставин справи. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай