УХВАЛА
21 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 560/6278/21
адміністративне провадження № К/990/5486/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Бучик А.Ю., 
перевіривши касаційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з 01.04.2019, з урахуванням лише 70% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням перерахованих сум пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області провести з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням раніше виплачених коштів.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2022 року, позов задоволено повністю.
10.02.2022 до Верховного Суду через систему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2022 року.
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.
Предметом позову у цій справі є дії відповідача щодо проведення позивачу перерахунку пенсії. 
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції  України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону  України  «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства  України  (далі - КАС  України).
Згідно з частиною першою статті 328 КАС  України  учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити  в  касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства  України  (далі - КАС  України) за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС  України  адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо, не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС  України  для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання  пенсійних  виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, справа  в  силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС  України  віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС  України  визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС  України  та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності або справах, що розглянуті  в  порядку спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10.09.2021 у справі №560/5238/20, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 15.05.2019 у справі  №554/492/19.  Вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Колегія суддів критично оцінює наведену судову практику, оскільки висновки у вказаних справах стосуються інших правовідносин,  а постанови Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 560/5238/20 та від 15.05.2019 у справі  №  554/492/19  відсутні  в  Єдиному державному реєстрі судових рішень. Однак вбачається, що вказані справи не переглядались у касаційному порядку по суті.
В касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, а також посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Колегією суддів не може бути прийнято до уваги посилання на існування обставин, визначених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Також скаржник вказує на те, що розгляд касаційної скарги має для нього виняткове значення.
Втім, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті "в" пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. А посилання скаржника на існування таких обставин має загальний характер, тому не може вважатися винятковим випадком.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу  в  касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги  в  суд третьої інстанції повинні подаватися  в  першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства  в  цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС  України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийнято за результатами розгляду справи  в  порядку спрощеного позовного провадження, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС  України  виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець   А.Ю. Бучик