ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/9499/21
Провадження № 22-ц/4820/107/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Чебан О.М.,
 
учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 ,
 
ОСОБА_3 ,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року (суддя Козак О.В.) за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини», про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в :
У квітні 2021 року Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року малолітню ОСОБА_4 відібрано у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без позбавлення їх батьківських прав. Цим же рішенням з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 09 квітня 2020 року №296 малолітній ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано у КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини». З 07 березня 2020 року батьки жодного разу не відвідали дитину, матеріальної допомоги не надавали, не цікавилися її життям, розвитком і станом здоров`я.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, оскільки не створили належних умов для проживання дитини, не вжили жодних заходів щодо повернення доньки у сім`ю, не звернулися до суду з відповідним позовом, не забирають дитину з державного закладу без поважних причин. Також батьки ухиляються від сплати аліментів на утримання доньки, у зв`язку з чим станом на лютий 2021 року виникла заборгованість у розмірі 10570,50 грн.
Висновком органу опіки та піклування Хмельницької міської ради від 09 квітня 2021 року визнано доцільним позбавлення  ОСОБА_3 та  ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 .
Із урахуванням наведеного, Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради просив позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Попереджено ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про необхідність змінення ставлення до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що у випадку ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.
Покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 батьківських обов`язків. 
Суд першої інстанції з урахуванням обставин дійшов висновку, що у справі недостатньо доказів для застосування до відповідачів, як батьків, крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав не можуть бути задоволені. Попереджено відповідачів про необхідність змінити ставлення до доньки ОСОБА_4 , та що у випадку ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.
В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав не врахував, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 тривалий час свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток доньки ОСОБА_4 , не провідують її в дитячому будинку, не сплачують аліменти на її утримання в добровільному порядку. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Обоє батьків зарекомендували себе негативно, що підтверджується їхніми характеристиками. ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом центру, де їй надавалися послуги щодо ініціювання повернення доньки у біологічну сім`ю та підвищення батьківського потенціалу, проте від проходження консультацій мати дитини відмовилась, до рекомендацій фахівців не дослухалась, що свідчить про те, що відповідачам було відомо про необхідність вчинення дій для повернення їм доньки. Посилання суду на надану ОСОБА_3 характеристику є безпідставним оскільки у ній вказане інше прізвище та не зазначено усіх необхідних реквізитів. Також вказує, що суд не врахував висновок органу опіки та піклування Хмельницької міської ради від 09.04.2021 року №1081/01-31, при цьому послався на висновок, який надавався під час розгляду справи про відібрання дитини. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Хмельницької міської ради Лук`янова Н.Л., підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.
Третя особа КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок» в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 .
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року відібрано малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав. Передано малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органу опіки та піклування Хмельницької міської ради для подальшого влаштування дитини. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
09 квітня 2020 року виконавчий комітет Хмельницької міської ради прийняв рішення про надання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштування ОСОБА_4 у КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» до 26 грудня 2020 року.
Відповідно до листа КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» №108 від 16 лютого 2021 року ОСОБА_4  знаходиться на вихованні у дитячому будинку з 15 травня 2019 року. Батьки дитини у 2019 році регулярно провідували доньку у закладі. Під час відвідувань приносили печиво, сік, фрукти та засоби гігієни. В 2020 році мати провідала дитину 6 разів в січні та 1 раз у березні. З 07 березня 2020 року дівчинку у закладі не відвідували, не цікавилися її розвитком та станом здоров`я. Матеріальної допомоги не надавали. Листівок на адресу закладу не надходило. В телефонному режимі не цікавилися.
З листа Хмельницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 26 лютого 2021 року №121/01-21 вбачаєтсья, що ОСОБА_2 з 20 червня 2019 року по 01 грудня 2020 року перебувала під соціальним супроводом Центру. За цей період їй надавалися послуги в рамках компетенції установи щодо ініціювання повернення дитини в біологічну сім`ю та підвищення батьківського потенціалу, фахівцем із соціальної роботи регулярно проводилося обстеження умов проживання, надавалися рекомендації щодо створення належних умов для проживання та виховання дитини. Під час останнього обстеження, 25.02.2021 року з`ясовано, що житлово-побутові умови в квартирі задовільні частково; помешкання потребує прибирання та косметичного ремонту, для ОСОБА_4 не передбачено окреме спальне місце та одяг. З ОСОБА_2 проводилася профілактична робота щодо підвищення рівня батьківського потенціалу, покращення навичок догдяду за дитиною раннього віку; налагодження довірливих стосунків між матір`ю та дітьми. Мати одноразово відвідала консультацію психолога Центру, проте від подальших консультацій відмовилась, згідно характеристики наданої КПН «Хмельницьким спеціалізованим будинком дитини» до введення карантинних заходів мати регулярно відвідувала дитину. Згідно інформації СП ПЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області Ороховський О. має схильність до вчинення правопорушень, батьки мають заборгованість по сплаті аліментів на ОСОБА_4 , до рекомендації фахівця із соціальної роботи сім`ї не дослухалась.
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Другого відділу ДВС у м.Хмельницькому ВП №61870344, вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по аліментах на утримання ОСОБА_4 , станом на лютий 2021 року становить 10570,50 грн.
З листів Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області №2195/121/120-2021 від 04 березня 2021 року, № 1882/121/120-2021 від 26 лютого 2021 року, вбачається, що 25 лютого 2021 року відносно ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП, із останнім було проведено бесіду профілактичного характеру, під час якої роз`яснено норми чинного законодавства України, зокрема вимоги ст.184 КУпАП та ст.150 СК України та попереджено про відповідальність за вчинення подібних правопорушень.
Згідно характеристик від 25 лютого 2021 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на території обслуговування Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області за період проживання зарекомендували себе негативно, неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності.
З інформації зазначеної у акті обстеження умов проживання від 17 березня 2021 року, вбачається, що санітарний стан житла потребує покращення, проведення косметичного ремонту, в кімнаті - меблева стінка, розкладний диван, дитяче ліжечко, шпалери на стінах відклеюються, на кухні кухонний стіл, холодильник, навісні шафи, газова плита, газова колонка. На кухні підвіконня, двері, батареї брудні, стеля закопчена, для дитини є дитячі сирочки, м`ясо, молоко. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: на момент обстеження окремого спального місця не облаштовано, є деякі дитячі речі для ОСОБА_4 . Висновок: батько та мати не звернулися до суду щодо повернення доньки. Умови проживання потребують покращення.
Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08 квітня 2021 року №311 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки ХКП «Спецкомунтранс» №1817 від 09 вересня 2021 року, з березня по вересень 2021 року було утримано з ОСОБА_3 та перераховано до Другого відділу ДВС у м.Хмельницькому, згідно ВП №61870344 від 17.03.2021 року, кошти в сумі 19192,53 грн.
Відповідно до виробничої характеристики ХКП «Спецкомунтранс»,  ОСОБА_3 працює в ХКП «Спецкомунтранс» вантажником з 11 жовтня 2019 року. За період роботи на підприємстві проявив себе з позитивної сторони, дисциплінований, до виконання виробничих завдань відноситься сумлінно, поставлені завдання виконує вчасно і добросовісно, порушень трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку не допускає, з колегами по роботі ввічливий, по характеру спокійний.
Згідно характеристики відділення поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, за місцем свого проживання ОСОБА_3 характеризується добре, спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, бійок, сварок не вчиняє, з сусідами не конфліктує, громадський порядок не порушує, з особами раніше судимими зв`язки не підтримує, на адресу дільничного офіцера поліції скарг від сусідів на спосіб життя та поведінку ОСОБА_3 не надходило.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
За частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).
ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав Орган опіки та піклування посилався, зокрема, на те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_4 , не приймають участі у її житті, не забезпечують необхідного утримання дитини, не спілкуються з нею, не вживали заходів щодо повернення своєї дитини з державного закладу без поважних причин.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.
У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.
Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази винної поведінки відповідачів, як батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, які б свідчили про їх умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_4 , тобто підтверджували необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на чому правильно наголосив суд першої інстанції, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в їх діях.
Як вбачається із матеріалів справи, за поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , саме з його вини ОСОБА_4 , донька відповідачів, впала на землю з його рук, чим спричинено було їй тілесні ушкодження та що стало приводом відібрання дитини у батьків. 
Постановою від 31 липня 2019 року слідчого СВ Південно-Західного ВНП Хмельницького ВП ГУНП України в Хмельницькій області кримінальне провадження №12019240010002264 за повідомленням Служби у справах дітей Хмельницької міської ради з приводу злісного невиконання  ОСОБА_3 та  ОСОБА_2 обов`язків по догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_4 , 2017 року народження, за статтею 166 КК України закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи, та за поясненнями відповідачів, неналежне провідування дитини з березня 2020 року у дитячому будинку було пов`язано з встановленням карантинних обмежень у зв`язку з Ковід-19, однак періодично батьки все ж таки приходили до дитячого будинку, а доньку їм показували тільки у вікно. До суду з позовом про повернення дитини не зверталась через юридичну необізнаність. 
Суд першої інстанції, установивши відсутність винної поведінки та свідомого нехтування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що батьки дитини заперечують проти позбавлення їх батьківських прав, бажають виконувати свої батьківські обов`язки щодо доньки, що свідчить про їх інтерес до дитини, а також відсутність інших передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення батьківських прав, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про позбавлення відповідачів батьківських прав.
Судом першої інстанції також правильно не взято до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки він не є достатнім доказом у цій справі, який беззаперечно підтверджує наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 батьківських прав за відсутності інших належних доказів.
Суд першої інстанції на підставі правильно оцінених доказів, зробив обґрунтований висновок про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав, відсутні.
З огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції інстанції про відмову в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 , 2017 року народження. 
Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок, з яким погоджується колегія суддів, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, винну поведінку відповідача щодо виконання своїх батьківських обов`язків.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повне судове рішення складено 26 січня 2022 року.

Судді                                                                        Т.О. Янчук

                                                                               Л.М. Грох

                                                                               О.І. Ярмолюк