ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року	Львів	Справа № 300/3472/21 пров. № А/857/19271/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, головуючий суддя – Григорук О.Б., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати пенсії у відповідності до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"; зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат", затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, яка була нарахована позивачу на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 року по справі №344/10975/16-а та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії; зобов`язання відповідача надати позивачу, відповідним чином завірений розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на всю суму заборгованості, починаючи з 01.01.2016 року по 30.04.2018 року, а також з 01.05.2018 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам в грати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України" віл 21.02.2001 року №159.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач протиправно, в порушення вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати пенсії, яка була нарахована позивачу на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 року у справі №344/10975/16-а.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нездійснення нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати доплати пенсії за період з 01.01.2016 року по червень 2021 року, у відповідності до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати доплати пенсії за період з 01.01.2016 року по червень 2021 року, у відповідності до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надати ОСОБА_1 належним чином засвідчений розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати доплати пенсії за період з 01.01.2016 року по червень 2021 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при виконанні рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 року у справі №344/10975/16-а відповідачем не було порушено вимог чинного законодавства, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 у справі №344/10975/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській  області, управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство внутрішніх справ України, Пенсійний фонд України, - задоволено частково; визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області стосовно непроведення перерахунку пенсії позивачу; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 15.01.2016 року перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до норм Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанов КМУ №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", №947 від 18.11.2015 року "Про внесення змін до постанови КМУ від 09.03.2006 року №268" та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії починаючи з 15.01.2016 року (не зазначаючи кінцевого терміну), без обмеження будь-яким терміном, періодом, без обмеження граничного розміру пенсії. В задоволенні решти вимог адміністративного позову - відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2018 року по справі №344/10975/16-а (вебсайт http://reуestr.court.gov.ua/Review/72807280) апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 року у справі №344/10975/16-а повернуто скаржнику.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року у справі №809/911/18 позов задоволено частково; визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправною щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, яка була нарахована та виплачена на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 року по справі №344/10975/16-а та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2018 по справі №344/10975/16-а, за період з 15.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії; в задоволенні решти вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 року у справі №809/911/18 (провадження №857/510/18), яка набрала законної сили з дати її прийняття,  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено частково; рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року у справі №809/911/18 в частині задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправною та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ, яка була нарахована та виплачена на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 по справі №344/10975/16-а та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2018 року по справі №344/10975/16-а, за період з 15.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів, пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, яка була нарахована та виплачена на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 року по справі №344/10975/16-а та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2018 по справі №344/10975/16-а, за період з 15.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії – відмовлено; в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Згідно вказаної постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 року у справі №809/911/18 суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до пенсійного органу щодо виплати такої компенсації, а відтак і відмова пенсійного органу, що може бути оскаржена. З позовної заяви вбачається, що позивач звертався із заявою в якій просив повідомити його про хід виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 року по справі №344/10975/16-а та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2018 року по справі №344/10975/16-а. Враховуючи вищевказане, апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявлена позовна вимога про зобов`язання здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів є передчасною, тому задоволенню не підлягає.
За результатом звернення позивача, відповідач відповіддю від 24.06.2021 року за №4481-4525/Г-02/8-0900/21 повідомив позивача, що на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2018 року у справі №344/10975/16-а відповідачем було проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу. Кошти, які нараховані з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 18013,58 грн. виплачені 18.04.2018 року. Виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року до 31.12.2017 року здійснювалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року. Зазначив, що строки виплати нарахованої пенсії не порушені, тому відсутні законні підстави для виплатити позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (а.с.18-20).
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нездійснення нарахування і виплати позивачу компенсації втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати доплати пенсії за період з 01.01.2016 року по червень 2021 року, у відповідності до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ).
Статтею 1 Закону №2050-ІІІ закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
За змістом статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту наведених норм слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
Згадані вище статті 2, 3 Закону №2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців; дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону; а також порядок обчислення суми компенсації.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 року № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Згідно з пунктами 5, 7 Порядку № 159, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Таким чином, кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постанові від 29.04.2020 року (справа № 420/2093/16-а).
Таким чином, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
За наведених обставин, відповідач у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати пенсії, право позивача на яку встановлено судовим рішенням в іншій справі, повинен був здійснити нарахування та виплату позивачці компенсацію втрати частини доходів у порядку, передбаченому Законом № 2050-ІІІ та Порядком №159.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку її виплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а  рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі №300/3472/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький