ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2022 р.           Справа№ 910/18178/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Іоннікової І.А.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Михальської Ю.Б. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ресурс Буд"
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 (повний текст складено 28.04.2021)
у справі № 910/18178/20 (суддя Літвінова М.Є.)
за позовом Приватного підприємства "Ресурс Буд"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 91 589,60 грн,
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "Ресурс Буд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 91 589,60 грн штрафу та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилався на порушення відповідачем термінів доставки вантажу, які визначені Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, що і стало підставою для нарахування позивачем, який є одержувачем вантажу, штрафу у вищевказаному розмірі.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 позовні вимоги Приватного підприємства "Ресурс Буд" задоволено частково. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного підприємства "Ресурс Буд" штраф у розмірі 42738,10 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 980,85 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3266,38 грн.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Ресурс Буд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/18178/20 від 28.04.2021 в частині незадоволення позовних вимог щодо стягнення штрафу за залізничними накладними №№32229015, 46662763, 46696258, 46760369, 47046115, 47527056, 47649306, 47746052, 32739450, 35447978, 45212677, 45231016, 45255627, 45691748, 46857231, 333536444 на загальну суму 48 851,50 грн, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного підприємства "Ресурс Буд" штраф у розмірі 48 851,50 грн за залізничними накладними за №№ 32229015, 46662763, 46696258, 46760369, 47046115, 47527056, 47649306, 47746052, 32739450, 35447978, 45212677, 45231016, 45255627, 45691748, 46857231, 333536444.
Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Позивач з рішенням суду першої інстанції не погоджується в частині не задоволення позовних вимог щодо стягнення штрафу за залізничними накладними №№ 32229015, 46662763, 46696258, 46760369, 47046115, 47527056, 47649306, 47746052, 32739450, 35447978, 45212677, 45231016, 45255627, 45691748, 46857231, 333536444 на загальну суму 48 851,50 грн, вважає його у вищевказаній частині незаконним, необґрунтованим, та таким що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки на думку позивача, місцевим господарським судом допущено неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку позивача, відповідач погодився з типом відправки, а відтак, термін доставки має бути обчислений виходячи саме з типу відправки, визначеному у спірних накладних.
За таких обставин, позивач зазначає, що доставка вантажів відправкою групова/маршрутна має обчислюватися -  1 доба за 320 км., тому обчислення штрафу за прострочення перевезення вантажу за залізничними накладними №№ 32229015, 46662763, 46696258, 46760369, 47046115, 47527056, 47649306, 47746052, 32739450, 35447978, 45212677, 45231016, 45255627, 45691748, 46857231, 333536444 згідно розрахунку наведеного у позовній заяві та апеляційній скарзі на думку позивача, є правильним.
При цьому, позивач наголошує на тому, що обчислюючи суму штрафу за прострочення строку перевезення вантажу за залізничними накладними №№: 32229015, 46662763, 46760369, 45231016, позивачем було вказано вірну суму провізної плати, адже відповідно до графи 31 вказаних залізничних накладних їх провізна плата становить: за залізничною накладною №32229015 – 36  130,00 грн; № 46662763 – 27  060,00 грн; №46760369 – 30  661,00 грн; №45231015 – 16  236,00 грн.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів
Заперечуючи проти доводів викладених у апеляційній скарзі, відповідач зазначає про те, що матеріалами справи підтверджується виконання залізницею перевезення вантажів за груповою відправкою, а не маршрутною, а оскільки Правила обчислення термінів доставки вантажів відносно групової відправки не встановлюють окремих, відмінних від вагонних відправок, термінів доставки, тому застосуванню підлягають норматив "одна доба на кожні повні та неповні 200 км".
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі № 910/18178/20 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/18178/20 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Ресурс Буд" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Ресурс Буд" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 910/18178/20 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Тарасенко К.В., Михальської Ю.Б. Вирішено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
В силу приписів ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Акціонерним товариством "Українська залізниця" було здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Приватне підприємство "Ресурс Буд" згідно залізничних накладних №№: 32229015, 46662763, 46696258, 46760369, 47046115, 47046057, 47448162, 47464847, 47527056, 47650064, 47649306, 47746052, 32739450, 35447978, 45212677, 45242351, 45231016, 45255627, 45691748, 46857231, 33536244, 36882868.
За твердженнями позивача, перевізником було порушено строки здійснення перевезення вантажу за вказаними вище залізничним накладними, що і стало підставою для нарахування штрафу та звернення до суду першої інстанції з даним позовом.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач серед іншого вказав, що нормативний строк доставки вантажу щодо групових відправок необхідно обрахувати з розрахунку одна доба на кожні повні та неповні 200 км, а не 320 км, як вважає позивач, оскільки за такими накладними була здійснена звичайна, а не маршрутна відправка, про що свідчить відсутність відповідних відміток у графах №№63, 64 залізничних накладних. Крім того відповідач зауважив, що за деякими залізничними накладними позивачем невірно визначено розмір провізної плати.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 позовні вимоги Приватного підприємства "Ресурс Буд" задоволено частково. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного підприємства "Ресурс Буд" штраф у розмірі 42738,10 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 980,85 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3266,38 грн.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
За змістом ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.
Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до "Загальних положень" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).
Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.
Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).
В силу приписів ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до пункту 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.
Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованим Міністерством юстиції України 24.11.2000 №644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
За умовами підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.
Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).
Згідно з п. 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).
Відповідно до п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.
За змістом зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.
Згідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). 
Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.
Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.
Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідач доставив позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.
При зверненні до суду першої інстанції з вказаним позовом позивач просив суд стягнути з відповідача штраф за прострочення доставки вантажу у розмірі 91 589,60 грн.
Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.
Зі змісту п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Додатком №3 до Правил передбачено пояснення щодо заповнення накладної, за якими у графі 29 "Відправка" у відповідному місці проставляється позначка "х" Відправником.
Оцінюючи заперечення відповідача щодо необхідності застосування нормативу вагонних відправок "одна доба на кожні повні та неповні 200 км", а не нормативу маршрутних відправок "одна доба на кожні повні та неповні 320 км", як вважає позивач, при розрахунку строку доставки вантажу, суд зауважує, що залізничні накладні №№ 32229015, 46662763, 46696258, 46760369, 47046115, 47527056, 47649306, 47746052, 32739450, 35447978, 45212677, 45231016, 45255627, 45691748, 46857231, 33536244 містять відмітку у графі №29 про виконання групової/маршрутної відправки, колегія суддів зазначає про наступне.
При виконанні як маршрутних, так і групових відправок відправником у графі №29 залізничної накладної "відправка" проставляється позначка "х" у одному і тому самому віконечку (п.1.1 та додаток №3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000).
Відповідно до п.2 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, перевезення вантажів здійснюються вагонними, дрібними, контейнерними, груповими або маршрутними відправками.
У цих Правилах наведені нижче терміни вживаються в таких значеннях: 
- групова відправка - партія вантажу за однією накладною, для перевезення якої надається не менше двох вагонів, але менше маршруту; 
- маршрутна відправка - партія вантажу за однією накладною в кількості, яка відповідає ваговій нормі, встановленій для маршруту ("ядра" маршруту).
Згідно з п.1 Правил перевезення вантажів маршрутами відправника, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 перевезення вантажів маршрутами відправника здійснюється згідно з планами перевезень, якими передбачається максимальна концентрація вантажопотоків з метою раціонального використання технічних засобів відправників, одержувачів та залізниць.
За приписами п.2 Правил перевезення вантажів маршрутами відправника маршрутом відправника (далі - маршрут) уважається поїзд установленої маси або довжини, сформований відправником відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу України №411 від 20.12.1996, та плану формування поїздів на залізничній під`їзній колії підприємства або за договором із залізницею - на коліях залізничної станції призначенням на одну станцію або з розпиленням на кількох станціях з обов`язковим зменшенням кількості його переробок на попутних технічних станціях.
Відповідно до пунктів 4, 5, 6, 7 Правил перевезення вантажів маршрутами відправника маса та довжина маршрутів установлюються в залежності від їх призначення відповідно до плану формування поїздів. Залізниця повідомляє відправників про встановлені норми маси та довжини маршрутів. Відправник узгоджує з одержувачем можливість приймання ним маршрутів у встановленій кількості вагонів. У виняткових випадках допускається відхилення від установлених норм у бік зменшення довжини маршруту не більше ніж на один вагон. У разі наявності на напрямку перевезення маршрутів пунктів (станцій) зміни вагових норм поїздів у бік зменшення маршрути формуються з "ядра" (вагонів далекого призначення) та причіпної групи вагонів, яка перевозиться у складі маршруту до станції зміни маси поїзда. Умови організації перевезень вантажів маршрутами, порядок подачі вагонів для завантаження і вивантаження маршрутів, їх формування до встановлених норм маси та довжини, повернення після завантаження (вивантаження) установлюються у договорах про експлуатацію під`їзних колій та договорах про подачу і забирання вагонів. Відправник і станція навантаження маршруту в перевізних документах на вагони, що перевозяться у складі маршруту або "ядра" маршруту, проставляють відмітки, передбачені Правилами оформлення перевізних документів.
Відповідно до пунктів 63-66 додатку №3 до Правил оформлення перевізних документів, у випадку, якщо у залізниці було замовлено, та нею здійснюється маршрутна відправка, то підлягають заповненню: 
- п.63 накладної "код типу маршруту, поїзда (прямий відправника, з розпиленням, ступінчатий, контейнерний поїзд тощо)" - заповнюється залізницею;
- п.64 накладної "номер маршруту" - заповнюється залізницею; 
- п.65 накладної "код станції розпилення відправницького маршруту" - заповнюється відправником; 
- п.66 накладної "кодування інформації, визначене Укрзалізницею" - заповнюється залізницею/відправником.
Отже, для визначення відправки як "маршрутної", вантажовідправник, попередньо узгодивши з одержувачем можливість приймання ним маршрутів у встановленій кількості вагонів, повинен здати до перевезення сформований ним поїзд встановленої маси та довжини, про що буде зроблена відповідна відмітка в залізничній накладній з переліком вагонів, які увійшли до складу поїзда, завантажених призначенням на одну станцію або на різні станції призначення, розташовані на одному напрямку перевезення.
Втім, позивачем не подано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що ним було замовлено у відповідача, а останнім виконано, саме маршрутне перевезення за залізничними накладними №№32229015, 46662763, 46696258, 46760369, 47046115, 47527056, 47649306, 47746052, 32739450, 35447978, 45212677, 45231016, 45255627, 45691748, 46857231, 33536244, вказані накладні не містять відповідних відміток у графах №№63-66.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується виконання залізницею перевезення вантажів за груповою відправкою, а не маршрутною, а оскільки Правилами обчислення термінів доставки вантажів відносно групової відправки не встановлюють окремих, відмінних від вагонних відправок, термінів доставки, то застосуванню підлягає норматив "одна доба на кожні повні та неповні 200 км". 
Крім того, як встановлено судом першої інстанції, частина вагонів, які зазначені у залізничних накладних №№32229015, 46662763, 46760369, 45231016 були відчеплені, а отже позивачем невірно розраховано провізну плату за вказаними накладними, що враховується судом при здійсненні розрахунку належного до сплати штрафу.
Також судова колегія зауважує на тому, що за залізничними накладними №№35447978, 45255627, 45691748 залізницею допущено прострочення доставки вантажу менш ніж на дві доби, що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, а отже підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.
Отже, здійснивши розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу окремо по кожній накладній, з урахуванням кількості днів прострочення та належної провізної плати, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що належний до сплати розмір штрафу складає 42 738,10 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення.
Підсумовуючи вищевказані обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення місцевого господарського суду прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Інші доводи скаржника по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В свою чергу, наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки за результатами апеляційної скарги
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права та матеріального права.
Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав колегією суддів також не встановлено.
Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.
Судові витрати
Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 – 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ресурс Буд" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 910/18178/20 – без змін.
Матеріали справи № 910/18178/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 – 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            І.А. Іоннікова 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Ю.Б. Михальська