ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 січня 2022 року           справа №360/5168/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., представника позивача Дорус Ю.Р., розглянув у  відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 р. у справі № 360/5168/21 (головуючий І інстанції суддя К.Є. Петросян) за позовом Головного управління ДПС у Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
                                                  ВСТАНОВИВ:
22 вересня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Луганській області   до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач), в якому позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 08 вересня 2021 року ВП № 61915337 про накладення штрафу (а.с. 1-10).
Рішенням  Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі  № 360/5168/21   у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 131-135).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій останній просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким   задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Порядком № 60 не передбачено спосіб та порядок формування електронних висновків про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені на підставі рішень суду. Позивачем було повідомлено виконавчу службу про неможливість виконання судового рішення з поважних причин.
Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Не заперечували проти факту відсутності в Порядку № 60 норми щодо заборони надавати електронний висновок про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені на підставі рішень суду. Погодилась з превалюванням Податкового Кодексу України над нормативно-правовими актами нижчого юридичного рівня.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно даних КП «ДСС» вбачається, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року та постановою Верховного Суду від 11 березня 2020 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління ДФС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області, про визнання протиправними дій та рішень й зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та, зокрема:
- визнано протиправними дії Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» в поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 23507471 (двадцять три мільйона п`ятсот сім тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 00 копійок;
- зобов`язано Головне управління ДФС у Луганській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23507471,00 (двадцять три мільйона п`ятсот сім тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 00 копійок шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок ТОВ «ЛЕО».
02 квітня 2020 року ТОВ «ЛЕО» за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17, яке набрало законної сили 02 липня 2019 року та підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», видано виконавчий лист (а.с. 61-62).
Ухвалою від 02 липня 2020 року, зокрема, допущено заміну відповідачів у справіть № 812/614/17, а саме: Луганську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області, Головне управління ДФС у Луганській області замінено їх правонаступником Головним управлінням ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код 43143746, місцезнаходження: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) (а.с. 79-85).
Ухвалою від 29 квітня 2021 року замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів Луганського окружного адміністративного суду, виданих у справі № 812/614/17, з Головного управління ДПС у Луганській області (93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ідентифікаційний код 43143746) на його правонаступника - Головне управління ДПС у Луганській області як територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу (93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44082150) (а.с. 95-100).
Ухвалою від 16 червня 2021 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 812/614/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Головного управління ДПС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області, про визнання протиправними дій та рішень й зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с. 121-124).
Ухвалою від 04 серпня 2021 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі № 812/614/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Головного управління ДПС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області, про визнання протиправними дій та рішень й зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с. 105-108).
На підставі заяви ТОВ «ЛЕО» від 22 квітня 2020 року № 01-19/2/97 постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24 квітня 2020 року ВП № 61915337 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 02 квітня 2020 року у справі № 812/614/17, про зобов`язання Головного управління ДФС у Луганській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23507471,00 (двадцять три мільйона п`ятсот сім тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 00 копійок шляхом перерахування цих коштів на поточний рахунок ТОВ «ЛЕО» (а.с. 59-60, 63-64).
Постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01 жовтня 2020 року ВП № 61915337 замінено боржника у виконавчому провадженні з Головного управління ДФС у Луганській області на Головне управління ДПС у Луганській області (а.с. 87).
Постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 13 серпня 2021 року ВП № 61915337 замінено боржника у виконавчому провадженні з Головного управління ДПС у Луганській області на Головне управління ДПС у Луганській області як територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу (а.с. 102).
Вимогою виконавця від 13 серпня 2021 року № 7935 зобов`язано ГУ ДПС у Луганській області як територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу, повідомити виконавця про виконання рішення (а.с. 103-104).
На виконання зазначеної вимоги позивач листом від 13 серпня 2021 року № 7284/5/12-32-12-03-19 повідомив відповідача, зокрема, про те, що відповідно до Порядку № 60 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань здійснюється виключно в електронному режимі шляхом формування електронних висновків, погоджених з місцевими фінансовими органами (за необхідністю) та направлених до Казначейства засобами інформаційного обміну для виконання. Порядком № 60 не передбачено спосіб та порядок формування електронних висновків про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені на підставі рішень суду. За таких обставин виконання судового рішення у справі № 812/614/17 у спосіб шляхом подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про перерахування на поточний рахунок ТОВ «ЛЕО» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 23507471,00 грн. не вбачається за можливе. 
Відповідно до підпунктів 1.1. та 1.2. пункту 1 доручення голови ДПС України до доповідної записки від 08 грудня 2020 року № 4645/99-00-05-02-02-08 департаментам електронних сервісів та правової роботи було доручено здійснити комплекс заходів щодо розробки та впровадження програмного забезпечення для можливості виконання судових рішень про підготовку та надання органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновків про повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань. До теперішнього часу відповідне програмне забезпечення не впроваджено. Зазначені обставини унеможливлюють виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 812/614/17 в частині зобов`язання ГУ ДПС у Луганській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення ТОВ «ЛЕО» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23507471 грн. шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок ТОВ «ЛЕО». Про неможливість виконання з поважних причин судового рішення у справі № 812/614/17 у спосіб, визначений в рішенні суду, позивач повідомляв ТОВ «ЛЕО» листами від 13 серпня 2020 року № 5831/10/12-32-50-07 та від 06 серпня 2021 року № 7303/6/12-32-18-06-09 (а.с. 26-27, 18-19).
Постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17 серпня 2021 року ВП № 61915337 за невиконання рішення суду на ГУ ДПС у Луганської області на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с. 110).
Постановою начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 08 вересня 2021 року ВП № 61915337 за невиконання рішення суду на ГУ ДПС у Луганської області на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. (а.с.112).
08 вересня 2021 року начальником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) направлено до Головного управління Національної поліції в Луганській області повідомлення № 8709 про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 113-118).
Не погоджуючись із постановою відповідача від 08 вересня 2021 року ВП № 61915337 про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні  справи  суд виходить з наступного.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.
За змістом частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404 у відповідній редакції).
За приписами статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404 занотовано: відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Виконавець відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404 зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Унормуванням пунктів 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404 передбачено: виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Статтею 26 Закону № 1404 визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:
- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);
- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);
- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність   (частина перша та друга статті 63 Закону № 1404).
Статтею 75 Закону № 1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідач безпідставно посилаеться на Порядок № 60, оскільки в абзаці 6 п. 2 Розділу 1 Порядок № 60 (в редакції зі змінами після 01.03.2021) вказано на непоширення його дії щодо виконання рішень судів щодо безспірного списання коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів  (хоча це питання є спірним з огляду на невідповідність Порядку в цій частині як підзаконного нормативного акту Податковому кодексу України) в той час як судовим рішенням зобов`язано відповідача скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23507471,00 (двадцять три мільйона п`ятсот сім тисяч чотириста сімдесят одна) грн.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.
При цьому, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин на нього накладається штраф у подвійному розмірі та виконавець звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами справи підтверджено, що виконавчим листом, виданим Луганським окружним адміністративним судом від 02 квітня 2020 року у справі № 812/614/17, зобов`язано Головне управління ДФС у Луганській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23507471,00 (двадцять три мільйона п`ятсот сім тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 00 копійок шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок ТОВ «ЛЕО».
Постанова про накладення штрафу є правомірною у разі відсутності у державного виконавця станом на дату винесення постанови про накладення штрафу відомостей про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку.
Суд зауважує, що як на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу, так і на дату розгляду цієї справи позивач не надав державному виконавцю доказів, які б підтверджували обставини складення та подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення ТОВ «ЛЕО» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 23507471,00 (двадцять три мільйона п`ятсот сім тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 00 копійок шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок ТОВ «ЛЕО».
 Наявність рішення суду, яким податковий орган зобов`язано скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення платнику податків суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток шляхом перерахування коштів на поточний рахунок такого платника, не змінює алгоритм дій між ДПС, територіальними органами ДПС та Казначейством і територіальними органами Казначейства, визначений Порядком № 60, для повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на ДПС.
Зміни в законодавстві (втрата чинності 01 листопада 2019 року Порядком взаємодії територiальних органів Державної фіскальної служби України, мiсцевих фiнансових органiв та територiальних органiв Державної казначейської служби України у процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, та набрання чинності 26 квітня 2019 року Порядком № 60), внаслідок яких територіальні органи ДПС тепер формують електронні, а не паперові висновки про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, а також не запровадження Державною податковою службою України протягом тривалого часу відповідних змін до програмного забезпечення, на переконання  суду, не можуть вважатися об`єктивними причинами, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником.
За таких обставин суд вважає необґрунтованими доводи  апелянта про неможливість виконання судового рішення через те, що Порядком № 60 не передбачено спосіб і порядок формування електронних висновків про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені на підставі рішень суду, та зауважує, що формальний підхід до виконання судового рішення, як-то листування між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не може вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.
Твердження податкового органу про неможливість виконання рішення суду у визначений ним спосіб (шляхом складення та подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення суми надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток) через зміни, що відбулися у законодавстві, внаслідок яких територіальним органом ДПС здійснюється формування електронних висновків про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені (далі - електронні висновки) за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 60, суд відхиляє як безпідставні з огляду на таке.
Так, згідно з частиною третьою статті 33 Закону № 1404 за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Позивачем не надано доказів звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання ршіення в справі № 812/614/17. Тобто, позивач в цьому випадку намагається довести суду обставини щодо неможливості виконання рішення суду у спосіб, що суперечить положенням Закону № 1404.
Посилання позивача на те, що із відповідною заявою до суду зверталося Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» є хибним, оскільки в спірних правовідносинах обов`язок виконання рішення суду покладено саме на ГУ ДПС у Луганській області.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Разом з тим, обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Твердження апелянта про те, що наявність штрафу як виду юридичної відповідальності не відновить права Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на отримання електронногох висновку про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені на підставі рішень суду є зловживанням процесуальними права з огляду на приписи п. 1 ч. 2 ст. 45 КАС України.
За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про   залишення позовних вимог без задоволення.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тобто, судом першої інстанції правмірно відмовлено у задоволенні  позовних вимог.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції  дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 195, 205, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 р.  - залишити без задоволення.
Рішення   Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 р. у справі № 360/5168/21    - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.  
Повне судове рішення складено 18 січня 2022 року.
  
Головуючий  суддя                                                                               Г.М. Міронова                                                                                                                                        

Судді                                                                                                      І.В. Геращенко

                                                                                                               Е.Г. Казначеєв