Справа № 464/4644/20                                Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/870/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 36

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
       суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук 
                при секретарі: К.О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 лютого 2021 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСББ "Стрийська 85-Б" про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в: 
       Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 30.06.2019, інфляційні втрати, 3 % річних. 
       Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач є теплопостачальною організацією і являється виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в будинок АДРЕСА_1 . У квартирі АДРЕСА_2 цього будинку проживають відповідачі. З 01.07.2014 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі проживаючи і користуючись послугами, які надаються силами позивача, не виконують обов`язку, здійснюють платежі за центральне опалення та центральне постачання гарячої води не регулярно і не в повному обсязі. У зв`язку з порушенням термінів оплати з боку відповідачів за період з 01.04.2017 по 30.06.2019 утворилась заборгованість за теплопостачання у розмірі 136 260 грн. 63 коп., за централізоване постачання гарячої води - 992 грн. 64 коп. Вказану суму боргу, разом з інфляційними втратами, 3% річних просив стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати.
         Оскаржуваним рішенням позов задоволено. 
               Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.07.2014 по 30.06.2019 з централізованого опалення у розмірі 136 260,63 гривні, з централізованого постачання гарячої води у розмірі 992,64 грн., інфляційні втрати у розмірі 5957,09 гривень та 3 % річних у розмірі 2449,69 гривень, а всього 145 660 (сто сорок п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 05 копійок. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати у розмірі 1051 гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати у розмірі 1051 гривень.
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що нарахування позивачем кількості гігакалорій та заборгованості не відповідають чинним нормативно-правовим актам, а саме п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630, згідно якого) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Тобто, позивачем не розподілено спожиту теплову енергію між всіма споживачами, які не передали показання квартирних засобів обліку теплової енергії. Із службових записок , поданих позивачем за жовтень 2018р., листопад 2018р., грудень 2018р., січень 2019р. вбачається, що багато мешканців будинку по АДРЕСА_1 не подавали показів квартирних лічильників у зазначені місяці. Також факт неподачі показів споживачами підтвердив свідок ОСОБА_3 , який проживає у цьому ж будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Свідок зазначив, що лише один раз було 100% знято усі покази квартирних лічильників, а саме у лютому 2019р. У цей місяць загальна кількість гігакалорій за квартирними засобами обліку значно перевищила зафіксовану кількість по загальнобудинковому засобу обліку, що підтверджує факт неподачі показів усіма споживачами за попередні місяці. Долучені позивачем до матеріалів справи переліки теплових квартирних лічильників за жовтень 2018р., листопад 2018р., грудень 2018р., січень 2019р. вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки в таких відсутня дата та підпис особи, яка подала покази: у всіх споживачів (120 квартир) отримані покази в один день: 30.10.18р., 30.11.2018р., 31.12.2018р., що не відповідає дійсності за показам свідка. Зазначає, що предметом доказування у даному спорі є наявність боргу за послуги центрального опалення та послуги з центрального постачання гарячої води. Доказуванню підлягали правильність нарахування кількості гігакалорій теплової енергії та суми боргу. Вважає, що позивачем не доведено правильність нарахування, яке грунтується на сумнівних доказах. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не враховано нормативно-правові акти, які підлягали застосуванню до даних правовідносин, що вплинуло на прийняття незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_4 є відповідачі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №81 від 11.06.2019, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго».        
       Згідно ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.
       Як передбачено ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
       Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" позивач є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
       Згідно з п.4 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії, якою є Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго".
       У відповідності до п.б ст.2 Прикінцевих положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розроблено нові договори та прийняті нарахування за послуги з 01 липня 2014 року.
       Пунктом 1.1 Договору приєднання "Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством "Львівтеплоенерго" від 1 липня 2014 року виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання.
       Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.
       Згідно з вимогами ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них, а саме ст.ст. 14, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями передбачають, що наймач та члени його сім`ї зобов`язані вчасно вносити плату за комунальні послуги, згідно затверджених тарифів.
       На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
       Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_5 , в якому проживають відповідачі, обладнаний індивідуальним тепловим пунктом (ІТП) з вузлом обліку теплової енергії (ВОТЕ) на опалення та гаряче водопостачання. Нарахування вартості послуги з централізованого опалення проводиться згідно показів вказаного приладу обліку, та встановлених тарифів. Тарифи для ЛМКП «Львівтеплоенерго», встановлюються постановами НКРЕ та КП.
       У вказаному будинку горизонтальна розводка внутрішньобудинкової системи опалення, що дає можливість споживачам встановити у своїх квартирах квартирні прилади обліку теплової енергії. Кількість теплової енергії на опалення житлового будинку та на втрати у внутрібудинкової системі розподіляються у відсотковому співвідношенні пропорційно до теплових навантажень, визначених опитувальним листом, який розроблено ліцензованою проектною організацією.
       З матеріалів справи вбачається, що в квітні 2017 року ЛМКП "Львівтеплоенерго" на підставі опитувального листа провело перерозподіл кількості теплової енергії, спожитої за показами загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії між квартирами, які обладнані приладами обліку, квартирами, які не обладнані приладами обліку теплової енергії та місцями загального користування з врахуванням втрат у розподільчих внутрішньобудинкових мережах пропорційно до опалювальної площі квартир за період з січня 2016 року по березень 2017 року.
       Представником позивача наведено механізм нарахування вартості по квартирі відповідачів за період жовтень 2018 - січень 2019, що становить різницю між кількістю теплової енергії, спожитої на потреби опалення житлової частини будинку згідно показів загальнобудинкового приладу обліку та сумарним об`ємом теплової енергії, спожитої квартирами з квартирними приладами обліку і втратами у внутрібудинкової системі опалення, пропорційно опалювальній площі квартир, в яких не встановлено приладів обліку.
       З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість по помешканню відповідачів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.07.2017 по 30.06.2019 становить 136 260,63 грн. + 992,64 грн. (а.с.11,12).
       Задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до якого, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показники квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. 
       Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що вартість послуг нарахована непропорційно, виходячи саме з площі квартири 85,30 кв.м., тобто саме з площі приміщення, яке займають відповідачі.
       Доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, щодо наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані послуги не відображає реальне споживання теплової енергії відповідачами, матеріалами справи не доведено правильність нарахування плати за надані послуги - не вказано із застосуванням якої формули було здійснено нарахування спожитої відповідачами теплової енергії, що унеможливлює перевірку правильності такого нарахування. 
       Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення заборгованості за теплопостачання відмовити.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити.
       Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 лютого 2021 року скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСББ "Стрийська 85-Б" про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий:                         Н. П. Крайник 

Судді:                                О. М. Ванівський 

                                                                                О. Я. Мельничук