ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" січня 2022 р.                                 Справа№ 910/13838/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Куксова В.В. 
          Тищенко О.В. 

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 (повний текст якого складено 01.11.2021)
у справі №910/13838/21 (суддя Бойко Р.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Енергостіл"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарта 2007"
про стягнення штрафу у розмірі 172 440,00 грн.

   В С Т А Н О В И В:
У серпні  2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", позивач) звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Енергостіл" (далі - ТОВ "Торговельна компанія "Енергостіл", відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарта 2007" (далі - ТОВ "Спарта 2007", третя особа) про стягнення штрафу у розмірі 172 440,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю правових підстав для стягнення штрафу через неправильне зазначення у залізничній накладній № 44965580 відомостей про масу вантажу у вагонах № 60917010 та № 67852830, передбаченого ст. 118, 122 Статуту залізниць України, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі № 910/13838/21 у позові відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові, беручи до уваги, що відповідальність за схоронність вантажу під час його перевезення покладається на позивача, як перевізника, відмінність фактичної маси вантажу від зазначеної у накладній  № 44965580 від 18.02.2021 зумовлена неправильним зазначенням вантажовідправником маси через втрату вантажу при перевезенні. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ "Українська залізниця" звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі № 910/13838/21, позов задовольнити  повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, допущеним судом порушення принципів  рівності учасників судового процесу, 
Зокрема скаржник стверджує, що нормою ст. 122 Статуту передбачено штраф за неправильне зазначення маси, кількості тощо вантажу; доводи суду, що відповідач є винуватим у втраті вантажу є суперечливими, з огляду на той факт, що охорона вантажу була покладена на ТОВ «Спарта 2007»; кримінальне провадження № 12021225190000081, зазначене у рішенні суду першої інстанції стосується інших обставин, а не обставин цієї справи; комерційного акту на підтвердження втрати вантажу не складалося; суд неправильно застосував принцип вірогідності доказів. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової    справи між суддями від 19.11.2021, справу №910/13838/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М. Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Тищенко О. В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі № 910/13838/21; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
14.12.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій ТОВ "Торговельна компанія "Енергостіл" заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У відзиві відповідач наголошує, що при складанні комерційного акта на станції Нижньодніпровськ-вузол не було залучено до участі ні відповідача, ні ТОВ "Торговельна компанія "Енергостіл", ні ТОВ «Спарта 2007», ні органів воєнізованої охорони; обставини  спору обумовлені не діями щодо неправильного зазначення маси вантажу, а крадіжкою на станції Шебелинка; згідно закону відповідальність за схоронність вантажу під час перевезення покладається на перевізника.
Третя особа пояснень щодо апеляційної скарги не направила, про розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні повідомлена належним чином, у порядку встановленому чинним процесуальним законом.  
Згідно зі ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню чи зміні, з таких підстав.
Згідно з матеріалами справи, 18.02.2021 ТОВ "Торговельна компанія "Енергостіл" оформило залізничну накладну № 44965580 на перевезення насипом куль сталевих помольних діаметром 40 мм у загальній кількості 136 000 кг зі станції відправлення Лиман Південної залізниці до станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці. Вантаж марковано водоемульсійною фарбою.
У відомості до залізничної накладної № 44965580 зазначено, що у вагоні № 60917010 перевозиться вантаж масою 68 000 кг, а у вагоні № 67852830 - вантаж масою 68 000 кг.
На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було проведено контрольне зважування вагонів № 60917010 та № 67852830, за наслідками якого складено комерційні акти № 450003/53 від 23.02.2021 та № 450003/53/10 від 23.02.2021, в яких зазначено, що у вагоні № 60917010 вага брутто - 88 500 кг, тара за документом - 22 400 кг, вага нетто -         66 100 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 1 900 кг. У вагоні № 67852830 вага брутто - 88 500 кг, тара за документом - 23 200 кг, вага нетто - 65 300 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 2 700 кг. Навантаження в обох вагонах нерівномірне, нижче бортів на 1,6 - 1,7 м, не вкрите обрешіткою, без поглиблень. В документі зазначено маркування водоемульсійною фарбою, фактично вантаж марковано білою речовиною, маркування слабо виражене. Вагони без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті, вкручені. В технічному відношенні вагони справні.
Суд установив, що невідповідність фактичної маси вантажу зазначеній у залізничній накладній зафіксована у комерційних актах №450003/53 від 23.02.2021 та №450003/53/10 від 23.02.2021.
ТОВ  "Торговельна компанія "Енергостіл" стверджувало, що масу вантажу у залізничній накладній № 44965580 від 18.02.2021 зазначено правильно, натомість при здійсненні перевезення за вказаною накладною частина вантажу була втрачена (викрадена), через що і змінилась фактична маса вантажу у вагонах № 60917010 та № 67852830.
На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучено:
- акт приймання в експлуатацію тензометричних статичних вагонних ваг типу 150ВВС-2-1-13,5 на під`їзній колії ТОВ "Завод Енергостіл", що примикає до станції Лиман, та технічний паспорт на відповідні ваги;
- договір №11/08/1 від 11.09.2014, укладений із Товариством з обмеженою відповідальністю "Спарта 2007" про надання послуг відповідачу з охорони та супроводження вантажу, що переміщується залізничним транспортом на території України. 
На підставі договору №11/08/1 від 11.09.2014 ТОВ  "Торговельна компанія "Енергостіл" та ТОВ "Спарта 2007" складено акт приймання-передачі вантажу від 18.02.2021, у якому зафіксовано, що 18.02.2021 в пункті відправлення вантажу в присутності представників ТОВ "Спарта 2007" та ТОВ "Торговельна компанія "Енергостіл" проведено завантаження, зважування, маркування та маркірування вантажу - куль сталевих Ф40, і зафіксовано, що у вагоні №60917010 перевозиться вантаж масою 68 000 кг, а у вагоні №67852830 - вантаж масою 68 000 кг.
Натомість  маса вантажу, передана під охорону ТОВ "Спарта 2007", відрізняється від маси вантажу, яка одержана вантажоодержувачем; в окремих місцях маркування вантажу слабо виражене та відрізняється за кольором від основної маркованої поверхні куль у вагонах; окремі люки обв`язані дротом, що за своєю товщиною та візуально відрізняється від обв`язки інших розвантажувальних люків у вагоні.
Беручи до уваги вказані обставини, ТОВ "Торговельна компанія "Енергостіл" звернулася до ТОВ "Спарта 2007" з листом (вих. №137 від 01.03.2021) про відшкодування вартості втраченого вантажу через неналежне надання послуг охорони за договором №11/08/1 від 11.09.2014.
У відповідь на звернення ТОВ "Спарта 2007" повідомило ТОВ "Торговельна компанія "Енергостіл" (вих. №9 від 02.03.2021) про готовність відшкодувати вартість нестачі вантажу.
В межах розгляду справи  в суді першої інстанції з`ясовано, що 25.02.2021 під час охорони наступної партії вантажу працівником ТОВ "Спарта 2007" було виявлено обставини крадіжок сталевих куль під час перевезення та припинено спробу вчинення крадіжки. Зокрема, крадіжка вантажу із вагонів відбувалась таким способом, що сталеві кулі не забирались зверху вагона, а відкривався знизу розвантажувальний люк вагона, внаслідок чого частина вантажу висипалась на залізничне полотно, а після того, як рухомий склад залишав відповідне місце - сталеві кулі збирались у мішки. На підтвердження вказаних обставин ТОВ "Спарта 2007" долучено до матеріалів справи фотознімки.
Через втрату (викрадення) вантажу у січні-лютому 2021 року відкрито кримінальне провадження №12021225190000081 від 25.02.2021.
В межах кримінального провадження з`ясовано, що через те, що висипання куль здійснювалося знизу, то не відбувалося і порушення маркування фарбою, а лише відрізнялося від основної маркованої поверхні; окремі люки обв`язані дротом так, що лише за товщиною та візуально відрізнялися від інших.
Всі наведені дії були здійснені відразу після виявлення недостачі вантажу та задовго до звернення АТ "Українська залізниця" до суду із даним позовом.
За приписами ст.   11,   509 Цивільного кодексу України   зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі   ст. 626      Цивільного кодексу України   договором є домовленість двох або більше      сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої   ст. 307 Господарського кодексу України   за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно з частини другої ст. 307 Господарського кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.
За приписами частини п`ятої ст. 307 Господарського кодексу України   умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до частини другої ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.
Згідно з частини першої ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Частиною першою ст. 110 Статуту  передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.
У статті 52 Статуту передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.
За приписами ст.      113   Статуту   встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди,      якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.
Статтею 924 ЦК України   передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.
Згідно з ст. 111   Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.
Відповідно до   ст. 920 ЦК України   у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Згідно з частинами першою, другою статті 24   Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Відповідно до статті 122   Статуту    за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 118 Статуту).
Позивач, керуючись ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, звернувся до суду за стягненням з відповідача 172 440,00 грн у зв`язку із неправильним зазначенням, на його переконання, у залізничній накладній № 44965580 відомостей про масу вантажу у вагонах  № 60917010 та № 67852830.
Колегія суддів, дослідивши усі обставини справи, оцінивши висновки суду першої інстанції, зокрема, використання при розгляді спору стандарту доказування «вірогідності доказів» дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові.
Зокрема належних і допустимих доказів, які б підтверджували неправильне зазначення ТОВ "Торговельна компанія "Енергостіл" у залізничній накладній № 44965580 відомостей про масу вантажу у вагонах   № 60917010 та № 67852830 позивач не надав.
Скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що кримінальне провадження № 12021225190000081, зазначене у рішенні суду першої інстанції стосується інших обставин, а не обставин цієї справи.
Натомість на підтвердження доводів апеляційної скарги, жодних доказів на підтвердження зазначених обставин до апеляційної скарги позивач не долучив.
За наведених підстав, беручи до уваги, що:
- відповідачем укладено договір охорони вантажу із третьою особою, представники якої були при зважуванні спірного вантажу та зафіксували відповідну масу також в акті до договору охорони; 
- надалі виявлено недостачу вантажу при його переданні вантажоодержувачу та зафіксовано це у акті із посиланням на нечіткість маркування вантажу та недоліки закриття (фіксації) розвантажувальних люків у відповідних вагонах;
- під час перевезення наступної партії вантажу (протягом кількох днів) представником третьої особи припинено спробу крадіжки та встановлено спосіб такої крадіжки;
- ініційовано досудове розслідування кримінального провадження за фактом крадіжки сталевих куль;
- після затримання осіб, які підозрюються у вчиненні таких крадіжок, втрати вантажу під час перевезення припинились;
- усі наведені дії здійснені відразу після виявлення недостачі вантажу та задовго до звернення АТ "Українська залізниця" до суду із даним позовом.
Колегія судді вважає, що обставини, які б підтверджували факт неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу, відсутні.
Окрім того, на переконання суду апеляційної інстанції при оцінці доказів, суд першої інстанції правильно застосував стандарт "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце.
Встановлені в межах справи обставини свідчать про те, що неправильне зазначення маси вантажу скоріше за все не мало місця.
А отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмінність фактичної маси вантажу від зазначеної у накладній №44965580 від 18.02.2021 зумовлена саме втратою вантажу при перевезенні.
Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні частини третьої            ст. 277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Крім того, аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору,      та не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам позивача. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип,         пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.      
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні   ст. 269,   277 ГПК України      з викладених в апеляційній скарзі обставин.                        
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1            статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі № 910/13838/21 без змін.
Судові витрати (судовий збір) на підставі   ст. 129 ГПК України   покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.   8,   129,   252,   269,   270,   273,   275,   276,   281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -                              
                                                                                                                                                                                             
П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі № 910/13838/21  залишити без змін.      
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи №      910/13838/21  повернути до Господарського суду м. Києва.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                О.В. Тищенко