УХВАЛА

22 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 480/9493/20
адміністративне провадження № К/9901/36854/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Жука А.В., Соколова В.М.,  
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року
у справі №480/9493/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати,
УСТАНОВИВ:
11 жовтня 2021 року до касаційного суду надійшла скарга Головного управління Національної поліції в Сумській області.
Ухвалами Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року та 29 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з моменту отримання копії указаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Cуду документа про сплату судового збору у розмірі 1412 грн 80 коп.; виправленої касаційної скарги відповідно до кількості учасників у справі із зазначенням підстав для касаційного оскарження, викладених з урахуванням положень частини четвертої статті 328 КАС України.
Належним чином завірену копію ухвали Верховного Суду від 29 листопада 2021 року скаржником отримано 03 грудня 2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке надійшло на адресу Суду.
07 грудня 2021 року до касаційного суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжне доручення №8370 від 02 грудня 2021 року про сплату судового збору у розмірі 1412 грн 80 коп. та виправлена касаційна скарга.
Перевіривши виправлену касаційну скаргу у частині зазначення підстав касаційного оскарження Суд зазначає таке.
Як зазначалось Судом в ухвалі Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у цій справі, за правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими підставами, викладеними у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
У тексті виправленої касаційної скарги підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №480/9493/20 зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
У тексті ухвали Верховного Суду від 29 листопада 2021 року Суд звертав увагу відповідача на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Проте, всупереч викладеному заявником лише процитовано окремі абзаци постанов Верховного Суду у справах №803/1907/16, №806/2555/17, №320/3085/20, №260/1118/18 (аркуші виправленої касаційної скарги 2-6), перелічено постанови Верховного Суду у справах №804/3447/17, №800/508/17, №804/4096/17, висновки з яких, на думку скаржника, не ураховано судами попередніх інстанцій та не зазначено норму права, яку судами попередніх інстанцій застосовано без урахування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах та не наведено обґрунтування подібності таких правовідносин із цією справою, що не узгоджується з положеннями частини четвертої статті 328 КАС України.
Доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судових рішень з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
З огляду на те, що станом на дату постановлення цієї ухвали скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги у частині зазначення підстав касаційного оскарження та у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню. 
Згідно частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, подана в цій справі касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про судовий збір" врегульовано порядок повернення сплаченого судового збору у разі повернення заяви (скарги).
Так, відповідно до положень статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі, повернення заяви (скарги) в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції.
Керуючись статтями 169, 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі №480/9493/20 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду