УХВАЛА
22 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 371/1356/17
провадження № 61-19986ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Збіглей Ігорем Володимировичем, на рішення Миронівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року в справі за позовом Селянського (фермерського) господарства Мальованого Василя Володимировича до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Комунального підприємства Миронівської районної ради «Миронівка - реєстр», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання права постійного користування, визнання недійсними наказів, скасування державної реєстрації земельної ділянки та запису про проведену державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2017 року СФГ ОСОБА_3 звернулося до суду з вищевказаним позовом.
Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 21.09.2020 позов СФГ ОСОБА_3 задоволено частково. 
Визнано за СФГ ОСОБА_3 право постійного користування земельною ділянкою площею 31 га, розташованою на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області;
Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області № 10-21264/15-16-сг від 10 жовтня 2016 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою»;
Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області № 10-7693/15-17-сг від 10 травня 2017 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»;
Скасовано державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 3222985900:02:001:0215, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, та запис про вказану земельну ділянку у Поземельній книзі. 
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Миронівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року в частині визнання за СФГ ОСОБА_3 права постійного користування земельною ділянкою площею 31 га, розташованою на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області скасовано та у цій частині позовних вимог відмовлено.
В решті рішення залишити без змін.
07 грудня 2021 року представник  ОСОБА_1  - адвокат Збіглей І. В. звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Миронівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року.
Проте, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником до касаційної скарги не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У частині четвертій статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.
Враховуючи зміст оскаржуваних судових рішень та вимоги заявника, предметом касаційного оскарження є три вимоги немайнового характеру - визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Київській області № 10-21264/15-16-сг від 10 жовтня 2016 року та № 10-7693/15-17-сг від 10 травня 2017 року, а також скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3222985900:02:001:0215, площею 2 га.
Ураховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має сплатити судовий збір у розмірі 9 600,00 грн ((1 600,00 грн х 3) х 200 %). Оскільки до касаційної скарги заявником додано квитанцію № 76857 від 07 грудня 2021 року про сплату судового збору в розмірі 3 200,00 грн, то заявнику необхідно доплатити 6 400,00 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду з 01 січня 2021 року має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 
392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Збіглей Ігорем Володимировичем, на рішення Миронівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        М. Є. Червинська